ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/343/21 Справа № 199/12397/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 09 грудня 2013 року було стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного заочного рішення суду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист №199/12397/13-ц від 21 липня 2019 року та поданий до примусового виконання до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де постановою державного виконавця від 09 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП №59996784. Згідно постанови державного виконавця від 11 вересня 2019 року, грошові кошті за виконавчим листом утримувалися із його заробітної плати за місцем роботи у ТОВ «АТБ-Маркет». Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року, яка набрала законної сили, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року було скасовано. У зв`язку із скасуванням апеляційним судом рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист, постановою державного виконавця від 02 квітня 2020 року виконавче провадження ВП №59996784 було закінчено. За період перебування виконавчого листа на виконанні у відділі державної виконавчої служби з 09 вересня 2019 року по 02 квітня 2020 року з нього були стягнуті грошові кошти у сумі 18484 грн. 43 коп. Заявник зазначав, що заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 09 грудня 2013 року було винесено на підставі завідомо неправдивих відомостей, наданих позивачем ОСОБА_2 про те, що діти проживали разом з нею, однак, відповідно до довідок голови квартального комітету № 31 від 26 вересня 2019 року їх доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з дня народження по ІНФОРМАЦІЯ_2 та по 30 червня 2018 року, відповідно, проживали разом з ним та перебували на його утриманні, що також було встановлено рішенням суду апеляційної інстанції. Посилаючись на норми ст.ст. 444,445 ЦПК України ОСОБА_1 просив суд в порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_2 на свою користь безпідставно стягнуті кошти в розмірі 18484 грн. 43 коп. 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у повороті виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 29 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про поворот виконання рішення суду посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм процесуального права. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом встановлено, заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 09 грудня 2013 року (справа № 199/12397/13-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13, 14).
21 липня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного заочного рішення суду та 09 вересня 2019 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра було відкрито виконавче провадження (а.с. 118).
В порядку виконання заочного рішення суду від 09 грудня 2013 року, постановою державного виконавця від 11 вересня 2019 року звернено стягнення на заробітну плату та інші доходи відповідача ОСОБА_1 (а.с. 119)
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року скасовано заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовлено (а.с. 99-101). 
Постановою державного виконавця від 02 квітня 2020 року виконавче провадження ВП №59996784 було закінчено за п.5 ч.1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”  у зв`язку із скасуванням   рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ  (а.с. 120).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, на підтвердження того, що заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях, наданих позивачем ОСОБА_2 , однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення. 
Відповідно до ч.2 ст. 445 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, ОСОБА_2 зазначала, що на час звернення з даним позовом до суду вона та відповідач ОСОБА_1 мешкають разом та їх доньки, які проживають з ними, знаходяться на її повному утриманні, що було підставою для ухвалення Амур-Нижньодніпровським районним судом заочного рішення від 09 грудня 2013 року про стягнення аліментів (а.с. 13, 14).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року, яка набрала законної сили, та якою скасовано вищевказане заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 09 грудня 2013 року, встановлено, що згідно з письмовими поясненнями сусідів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які засвідчені підписом та печаткою голови квартального комітету №31 ОСОБА_10 , починаючи з 10 жовтня 2013 року ОСОБА_2 перестала проживати разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 99-101).
Довідкою №119556 голови квартального комітету №31 від 26 версеня 2019 року встановлено, що донька ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 з дня народження та по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 68).
З наданої довідки №119556 голови квартального комітету №31 від 26 вересня 2019 року встановлено, що донька ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 з дня народження та по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 72).
В період з 01 версеня 2015 року по 30 червня 2018 року донька ОСОБА_6 навчалась в державному навчальному закладі “Дніпровський технологічно-економічний коледж”, що підтверджується довідкою №64 від 25 версеня 2019 року (а.с. 69) та характеристикою (а.с. 70), в якій вказано, що ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_1 та відповідно перебувала на утриманні батька.
В період з 01 вересня 2010 року по 01 листопада 2016 року донька ОСОБА_5 навчалась в закладі освіти “Середня загальноосвітня школа №116“ Дніпровської міської ради, що підтверджується довідкою №179 від 24 вересня 2019 року (а.с. 73) та проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з батьком та перебувала на його утриманні.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року було встановлено, що твердження ОСОБА_2 про те, що діти проживали разом з нею та перебували на її утриманні, в результаті чого вона мала право на стягнення аліментів з відповідача не відповідають дійсності, що було підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с.99-101).
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Таким чином, встановлено, що заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 09 грудня 2013 року, яке перебувало на виконанні, було обґрунтоване завідомо неправдивими відомостями ОСОБА_2 щодо місця проживання дітей та перебування їх на утриманні позивача.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року було витребувано у Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) довідку про розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за виконавчим №199/12397/13-ц від 21 липня 2019 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 09 вересня 2019 року по 02 квітня 2020 року (а.с. 189, 190). 
На виконання вказаної ухвали, державною виконавчою службою надано довідку № 1606 від 27 жовтня 2020 року, з якої вбачається, що на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11 вересня 2019 року, ВП № 59996784 про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим листом № 199/12397/13-ц утримані та перераховані із заробітної плати ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у сумі 6545 грн. 07 коп. (у жовтені 2019 року) та 6705 грн. 10 коп. (у листопаді 2019 року) (а.с. 197).
Отже, наявними у справі доказами підтверджено, що у порядку виконання заочного рішення суду від 09 грудня 2013 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були сплачені аліменти у загальній сумі 13250 грн. 17 коп.
Оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року вищевказане заочне рішення було скасовано та питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом апеляційної інстанції відповідно до вимог частин 1-3 ст. 444 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 13250 грн. 17 коп. в порядку повороту виконання заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року.
Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення суду.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року скасувати та частково задовольнити заяву  ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення суду. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 444 ЦПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - скасувати.
Заяву  ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення суду - задовольнити частково.
У порядку повороту виконання заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 13 250 грн. 17 коп.
У задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді