ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року 
м. Київ

Справа №  876/86/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Банаська О.О., Погребняка В.Я.
за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О., 

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт"
відповідач - Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля",
представники учасників справи не скористалися правом на участь в судовому засіданні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарги Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" за вх. № 7/2021
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 
у складі судді Кощеєва І.М.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі № 14/29К-17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт"
до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля"
про стягнення заборгованості в розмірі 154 416,22 грн,

ВСТАНОВИВ
Обставини справи 
1.          12.09.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Промексперт" (далі - ТОВ "Компанія Промекспорт", виконавець) та Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" (далі - ПАТ "Кроснодонвугілля", замовник) уклали Договір №362/387-У/09-16КУО, відповідно до умов п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з виконання робіт з паспортизації будівель та споруд СП "Ш/у "Самсонівське-Західне".
2.          Пунктом 6.2. договору сторони встановили, що якщо спори та розбіжності, які виникли у зв`язку з виконанням даного Договору або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється в Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" у відповідності до Регламенту вказаного суду.
3.          Відповідно до пункту 9.1 Договору строк дії договору з моменту його підписання до 31.12.2016 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. 
4.          24.01.2020 рішенням Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" у справі № 14/29К-17 задоволено позов ТОВ "Компанія Промексперт" до ПАТ "Краснодонвугілля" у повному обсязі, стягнуто з ПАТ "Краснодонвугілля"   на користь ТОВ "Компанія Промексперт" 154 416,22 грн - основного боргу з оплати виконаних робіт за Договором № 362/387-У/09-16КУО від 12.09.2016 та 1  544,17 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом. 

Надходження заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення
5.          16.12.2020 ТОВ "Компанія Промексперт" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у зазначеній справі. 
6.          23.12.2020 до Центрального апеляційного господарського суду від ПАТ "Краснодонвугілля" надійшов відзив на заяву про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення, в якому відповідач просив суд відмовити позивачу у видачі наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від  24.01.2020 у справі № 14/29К -17Ю, посилаючись на те, що позивач звернувся до третейського суду поза межами дії третейської угоди, оскільки на момент звернення ТОВ "Компанія Промексперт" до третейського суду з позовом до відповідача дія договору припинилася, а сам договір не містить умов щодо автоматичної пролонгації договору, отже третейське застереження є недійсним, а третейський суд не мав підстав для прийняття позовної заяви ТОВ "Компанія Промексперт" до розгляду. 

Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду
7.          24.12.2020 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду заяву ТОВ "Компанія Промексперт" про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" задоволено. Видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі №  14/29К-17 про стягнення з ПАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт" 154 416,22 грн - основного боргу з оплати виконаних робіт за Договором № 362/387-У/09-16КУО від 12.09.2016 та 1 544,17 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом. Стягнуто з ПАТ "Краснодонвугілля" на користь ТОВ "Компанія Промексперт" витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення в сумі 1 051 грн, про що видати наказ. Доручено видати відповідні накази після набрання ухвалою законної сили.
8.          Ухвала Центрального апеляційного господарського суду мотивована відсутністю підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 Господарського процесуального кодексу України, частиною шостою статті 56 Закону України "Про третейські суди". 
9.          Посилання відповідача на недійсність третейської угоди у зв`язку з припиненням дії договору, Центральний апеляційний господарський суд відхилив з тих підстав, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання сторін, а відповідні спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають на підставі вказаного договору, підлягають розгляду у відповідному третейському суді; доказів визнання недійсною або оспорення дійсності третейської угоди сторонами надано не було, отже, третейська угода, викладена у тексті договору №362/387- У/09-16КУО від 12.09.2016 є чинною та дійсною, а тому третейським судом було правомірно та в межах наданої компетенції розглянуто спір про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
А. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
10.          31.12.2020 ПАТ "Краснодонвугілля" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подано апеляційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 у справі № 876/86/20 у порядку частини третьої статті 351 та частини третьої статті 356 Господарського процесуального кодексу України.
11.          Також 31.12.2020 ПАТ "Краснодонвугілля" на електронну адресу Центрального апеляційного господарського суду надіслано аналогічну апеляційну скаргу (підписану кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом) на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 у справі № 876/86/20 у порядку частини третьої статті 351 та частини третьої статті 356 Господарського процесуального кодексу України.
12.          Скаржник стверджує, що третейська справа № 14/29К-17 була розглянута Постійно діючим Регіональним Третейським судом України при Асоціації "Регіональна правова група" поза межами третейської угоди, оскільки на момент звернення ТОВ "Компанія Промексперт" до Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" дія договору припинилася, а сам договір не містить умов щодо автоматичної пролонгації договору, і сторонами не укладались додаткові угоди щодо продовження дії договору, отже, на думку скаржника, третейське застереження на даний час є недійсним, а третейський суд не мав підстав для прийняття позовної заяви ТОВ "Компанія Промексперт" до свого розгляду. Скаржник стверджує, що із припиненням дії основного договору припинилася дія і третейського застереження та посилається на правову позицію, викладену в постановах Вищого господарського суду у справі № 914/1576/13 від 11.02.2014 та у справі № 904/3608/15 від 15.03.2016.
13.          Також, скаржник вказує, що ПАТ "Краснодонвугілля" було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника ПАТ "Краснодонвугілля" у розгляді інших судових справ (розгляд справи №160/6079/20, №904/4831/20, №904/3352/20) у зв`язку із неможливістю забезпечити участь іншого представника ПАТ "Краснодонвугілля", але судом було розглянуто вказану заяву без участі представників сторін, відхиливши клопотання відповідача про відкладення розгляду заяви.
14.          На думку скаржника, постановляючи оскаржувану ухвалу, Центральний апеляційний господарський суд неправильно застосував норми процесуального права, а саме частини першої статті 81, частин першої, другої статті 86, пункту 1 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, не витребував заявлених доказів, не надав належної оцінки доказам, надав заздалегідь встановлену силу заяві про видачу виконавчого документа та не з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 

Б. Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу
15.          Відзиву на апеляційну скаргу до Касаційну господарського суду не надходило. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції
А. Щодо суті апеляційної скарги
16.          Оцінивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та правильність застосування Центральним апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. 
17.          Відповідно до частини другої статті 24 Господарського процесуального кодексу України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.
18.          Частиною другої статті 25 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
19.          Отже, Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні суди розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів.
20.          Відповідно до частини другої статті 352 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.
21.          Згідно з частиною третьою статті 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.
22.          Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 Господарського процесуального кодексу України та пункту 1-1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.
23.          Відповідно до приписів статті 355 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Аналогічні положення передбачені статтею 56 Закону України "Про третейські суди".
24.          Колегія суддів зауважує, що у відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 Господарського процесуального кодексу України. 
25.          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом, рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у справі №  14/29К-17 є чинним; докази його скасування відсутні; рішення не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі; справа, у якій прийнято рішення, підвідомча третейському суду; докази того, що склад третейського суду не відповідав вимогам     статей 16 - 19 Закону України "Про третейські суди" не надано; рішення добровільно виконане не було; заявник звернувся з заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення в межах установленого законом строку.
26.          Щодо доводів ПАТ "Краснодонвугілля" про те, що рішення у третейській справі № 14/29К-17 було прийнято поза межами третейської угоди, оскільки строк дії укладеного між сторонами договору № 362/387-у/09-16КУО від 12.09.2016 закінчився 31.12.2016, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає наступне. 
27.          Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
28.          Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (частина перша статті 5 Закону України "Про третейські суди").
29.          Відповідно до абз. 4 частини першої статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.
30.          Частинами першою, четвертою-шостою статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
31.          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Центральним апеляційним господарським судом, пунктом 6.2. Договору № 362/387-У/09-16КУО від 12.09.2016 сторони узгодили, що якщо спори та розбіжності, які виникли у зв`язку з виконанням даного Договору, або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється в Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" у відповідності до Регламенту вказаного суду.
32.          Отже, сторони уклали третейську угоду у формі третейського застереження в договорі про передачу будь-якого спору, що виникне на підставі вказаного договору на розгляд Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група".
33.          На думку відповідача, позивач звернувся до третейського суду поза межами дії третейського застереження, оскільки строк дії договору закінчився 31.12.2016. 
34.          З матеріалів справи вбачається, що пунктом 9.1 Договору №  362/387-У/09-16КУО від 12.09.2016 встановлено строк дії договору з моменту його підписання до 31.12.2016 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. 
35.          Верховний Суд звертає увагу, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
36.          У частинах першій, четвертій статті 631 цього Кодексу передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
37.          Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
38.          Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
39.          Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
40.          За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України.
41.          Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.05.2020 у справі №  910/9167/19. 
42.          Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного господарського суду про те, що чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. 
43.          Відповідно до частини третьої статті 22 Господарського процесуального кодексу України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
44.          Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові 28.08.2018 у справі №  906/493/16 дійшла висновку про те, що господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди.
45.          Окрім того, предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.10.2018 в справі №910/8961/17.
46.          Таким чином, з моменту укладання договору між сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами, а припинення дії договору не припиняє зобов`язання щодо повної оплати та дії третейського застереження та не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, які обумовлені таким третейським застереженням. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №  876/7/19, від 19.05.2020 у справі № 873/94/19, від 21.09.2020 у справі №873/58/20, № від 30.09.2020 у справі № 873/64/20.
47.          Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного господарського суду, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання сторін, а відповідні спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають на підставі вказаного договору, підлягають розгляду у відповідному третейському суді.
48.          При цьому, доказів визнання недійсною або оспорення дійсності третейської угоди сторонами надано не було. 
49.          Отже, третейська угода, викладена у тексті договору №  362/387-У/09-16КУО  від 12.09.2016 є чинною та дійсною, а тому третейським судом було правомірно та в межах наданої компетенції розглянуто спір про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором.   
50.          З огляду на викладене, Верховний Суд відхиляє твердження відповідача про відсутність компетенції третейського суду для розгляду спору, що виник між сторонами щодо виконання укладеного між ними договору, у зв`язку із закінченням строку дії такого договору.
51.          Також, колегія суддів Касаційного господарського суду не бере до уваги посилання скаржника на правову позицію, викладену у постановах Вищого господарського суду у справі № 914/1576/13 від 11.02.2014 та у справі №  904/3608/15 від 15.03.2016, оскільки за змістом частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України остання не є джерелом правозастосовчої практики у розумінні цієї правової норми.
52.          Верховний Суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення Центральним апеляційним господарським судом положень частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України стосовно того, що суд не витребував заявлених доказів, оскільки скаржником ні в апеляційній скарзі, ні у відзиві на заяву про видачу виконавчого документа, ні у клопотанні про відкладення розгляду справи не порушувалося питання щодо необхідності витребування доказів, як і не вказано в апеляційній скарзі які саме докази не досліджено або не витребувано судом.  
53.          Оцінюючи твердження відповідача про те, що Центральним апеляційним господарським судом було розглянуто заяву про видачу виконавчого документа без участі представників сторін, оскільки судом було відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду заяви, Верховний Суд не вбачає порушень судом попередньої інстанції норм процесуального права, з огляду на відсутність належних доказів в обґрунтування поданого клопотання про відкладення розгляду заяви та не визнання судом явки представників сторін в судове засідання обов`язковою. 
54.          З огляду на викладене, встановивши відсутність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з висновками апеляційного господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ "Компанія Промекспорт" та видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 24.01.2020 у третейській справі № 14/29К-17.
55.          Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 у справі №  876/86/20 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування законного та обґрунтованого судового акту. 
56.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Б. Висновки щодо застосування норми права
57.           З моменту укладання договору між сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами, а припинення дії договору не припиняє зобов`язання щодо повної оплати та дії третейського застереження та не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, які обумовлені таким третейським застереженням.

В. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
58.          Частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
59.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала апеляційного господарського суду у справі прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
60.          Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 275, статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 - залишенню без змін.

Г. Розподіл судових витрат
61.          У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 253, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" за вх. № 7/2021 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2020 у справі № 876/86/20 залишити без змін. 
3.  Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Пєсков

Судді                                                                                                    О. Банасько 
                                                                                                    
 В. Погребняк