ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3783/20	
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, ухвалене в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві, по справі за позовною заявою Головного управління ДПС у Миколаївській області до    ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою  до відповідача, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 64284,18 грн. на користь Державного бюджету.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач має узгоджений податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства його не сплатила.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надал апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідно до п. 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, у разі якщо податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, а до суду позивач звернувся з позовом 09.09.2020 року. Датою узгодження зобов`язання є 30.10.2014 р. і саме з цієї дати необхідно рахувати строк давності погашення такого грошового зобов`язання.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що строк сплати грошового зобов`язання ще не закінчився, у зв`язку з чим позивач просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку податкової заборгованості за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, а також військовий збір, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, який виник на підставі податкових декларації а також нарахованої пені, а саме:
- податкова декларація про майновий стан і доходи №1400014214  від 29.04.2014 згідно якої  до відповідача застосовано суму податкового зобов`язання у розмірі 557,17 грн,153,74 грн,461,21 грн,287,28 грн,293,85 грн, 52,59 грн, а також нараховано пені  на борг на податкову декларацію про майновий стан і доходи для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №1500014239 від 30.04.2015 року у розмірі 3028,28грн.
- податкова декларація про майновий стан і доходи №26103  від 26.04.2018 згідно якої  до відповідача застосовано суму податкового зобов`язання у розмірі 23629,02, а також нараховано пені  на борг на податкову декларацію про майновий стан і доходи для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №1500014239 від 30.04.2015 року у розмірі 448,57грн та 1721,9 грн.,  нараховано пені  на борг на податкову декларацію про майновий стан і доходи для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №1600014454 від 29.04.2016 року, у розмірі 1351,48 грн, та 444,58, та 682.53 грн.
- донараховно штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 06.02.2019 №0015855006 у розмірі 17,48 грн,100 грн,100 грн,162 грн, 54,00 грн, 200грн, 200 грн, 763,73 грн; 1000 грн; 1364,79 грн,108 грн,79,40 грн 162,00 грн, 300,00 грн, 1052,45 грн, 216,00 грн,  156,17 грн.
А також нараховано пені на борг на податкову декларацію про майновий стан і доходи для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №1600014454 від 29.04.2016 року у розмірі 3618,63 грн , та нараховано пені  на борг на податкову декларацію про майновий стан і доходи для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №1700032745 від 03.05.2017 року, у розмірі 1851,08 грн.
Нарахована самостійна плата по податковій декларації про майновий стан і доходи для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №25096 від 26.04.19 року у розмірі 17956,36 грн, а також нараховано пені згідно з податкової декларації від 03.05.2017 №1700032745 у розмірі 320,73 грн.
А також нараховано військовий збір, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування згідно:
- податковій декларації про майновий стан і доходи  №25096 від 26.04.2019, згідно якої до відповідача застосовано суму податкового зобов`язання у розмірі 1288,22 грн.  Строк сплати якого настав 31.07.2019 року;
- а також нараховано пені по податковій декларації про майновий стан і доходи  осіб, які провадять незалежну професійну діяльність №26103 від 26.04.2018 року у розмірі  96,34 грн.
Загальна сума боргу   ОСОБА_1 складає 64 284,18 грн.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані наявним у відповідача боргом  у  розмірі  64 284,18 грн., яке є узгодженим, але несплаченим у добровільному порядку, внаслідок чого набув статусу податкового боргу і має бути стягнутий на користь Державного бюджету.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
  Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до пп.  14.1.175  п.  14.1  ст.  14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому  податкову вимогу  в  порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно з п.59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Відповідно до підпункту  129.1.1. пункту  129.1  статті  129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
При цьому, згідно пункту  95.1. статті  95 ПК України  (в редакції на час звернення позивача до суду), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Відповідно до пункту    87.11. статті  87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Відповідно до приписів  статті 101 ПК України  списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт  101.2.3  пункту  101.2  статті  101 ПК України).
Контролюючі органи, згідно з пунктом  101.5  статті  101 ПК України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так,  наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577  затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 577), у пункті 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений  статтею 102 ПК України  (підпункт 3 пункту 2.1 Порядку №577).
Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Пунктом  102.1  статті  102 ПК України  визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.
Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу, яка увійшла до предмету стягнення у даній справі складається з нарахованої пені на несвоєчасно сплачені відповідачем вищезазначені податкові зобов`язання, що самостійно визначені платником податку в деклараціях та набули статусу податкового боргу ще у 2014, 2015 та частково 2016 роках.
При цьому, строк звернення позивача з позовом про стягнення суми цього боргу у відповідності до  статті 102 КАС України  сплив у 2019 році, а тому контролюючий орган не мав права у 2020 році звертатись до суду з вимогами про стягнення пені, нарахованої на суми податкового боргу, не погашеного протягом 1095 денного строку з дня його виникнення.
Податковим кодексом України  пеня визначена, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, самі норми щодо порядку нарахування та сплати пені встановлені окремою Главою 12, у той час як штрафні (фінансові) санкції, штрафи передбачені Главою 11 «Відповідальність». Пеня, як спосіб забезпечення податкового боргу нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання (при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків) або від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні (при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами) та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Таким чином, обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу. Оскільки в межах спірних відносин сплата податку не була здійснена протягом 1095 днів, а сам борг набув статусу безнадійного, нарахування пені на безнадійний борг не здійснюється.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що вимога про стягнення боргу та пені була прийнята позивачем ще у червні 2018 р. (а.с. 21).
Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області - відмовити.
Стягнути зі спеціального фонду Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1273,21 грн. (одну тисячу двісті сімдесят три гривні двадцять одну копійку).
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик