ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року                                  Справа №924/1359/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючий суддя Дужич С.П.,
суддя Коломис В.В., 
 суддя Саврій В.А. 

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О. 
за відсутності представника заявника:
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року (про повернення заяви), суддя Танасюк О.Є., м. Хмельницький, у справі 
за заявою  ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність 
Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:
18 грудня 2020 року, фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність   в порядку статей 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.  
25 січня 2021 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не усунув недоліки заяви про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність, ухвалою Господарського суду Хмельницької області йому було повернено дану заяву. 
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу до місцевого господарського суду для розгляду його заяви по суті, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми процесуального права, оскільки він виконав усі вимоги, які ставляться до заяви про неплатоспроможність передбачені Кодексом України з процедур банкрутства.
Обґрунтовуючи свою правову позицію, зазначив, що у нього відсутня реальна можливість сплати авансового внеску винагороди арбітражного керуючого одноразово на дату звернення з заявою, без отримання коштів з фінансових установ, що додатково збільшить суму заборгованості та просить суд звільнити його від сплати винагороди арбітражного керуючого на момент подання заяви і клопотання по аналогією з Законом України "Про судовий збір".
Також зазначає, що у нього відсутні первинні документи - кредитні договори, на підставі яких у нього виникли грошові зобов`язання і тому вони до суду не надавались.
Проте у матеріалах заяви наявний конкретизований список кредиторів боржників із зазначенням щодо кожного кредитора - його найменування, місцезнаходження, ідентифікаційного коду юридичної особи, суми грошових вимог (загальної суми заборгованості), підстав виникнення зобов`язань, строку їх виконання
Інформація, щодо припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів, зокрема і у розмірі більше 50%, міститься в наданій кредитній історії.
Вважає безпідставними вимоги суду щодо надання доказів ухвалення постанови у виконавчому провадженні про відсутність у нього майна, на яке може бути звернено стягнення, через відсутність самого виконавчого провадження.

24 лютого 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного гсподарського суду за скаргою ОСОБА_1 було відкрито провадження та призначено її розгляд на 17 березня 2021 року.
Представник заявника у судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.
Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача, явка якого обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:
18 грудня 2020 року, ОСОБА_1 , як фізична особа, звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність, відповідно до ст.ст.115, 116  Кодексу України з процедур банкрутства. (а.с.1-7)
До даної заяви надав:
- заяву арбітражного керуючого Ющенко В.М. про участь у справі боржника - фізичної особи ОСОБА_1 
- клопотання про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому 
- клопотання про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, в якому посилаючись на те, що у боржника відсутня реальна можливість сплати авансового внеску одноразово, боржник змушений просити суд звільнити від сплати винагороди арбітражному керуючому на момент подання заяви та включити суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації на 60 місяців, або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для оплати винагороди арбітражним керуючим із можливістю її першочергової оплати саме з фонду, або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах передбачених Планом реструктуризації (відстрочення), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом  при реальному покращенні матеріального стану боржника. 
- конкретизований список редиторів, де загальна поточна сума заборгованості боржника (за попередніми розрахунками) з урахуванням графіків виплат перед кредиторами становить 751 181,76 грн.;
- виписку ТОВ "Українське бюро кредитних історій" ОСОБА_1 ;
- декларацію про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2017 рік;
- клопотання про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника у тому числі депозитні, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;
- опис майна, яке на праві власності належить/не належить боржнику;
- перелік обов`язкових документів наданих до заяви на відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи, згідно п.4 ч.1 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
28 грудня 2020 року, ухвалою Господарського суду Хмельницької області заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк не пізніше 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме, для надання:
- доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 31 530,00 грн.;
- первинних документів  кредитних договорів, на підставі яких у боржника виникли грошові зобов`язання боржника перед кредиторами;
- документів з банківських та інших фінансово-кредитних установ, які підтверджують наявність та розмір простроченої заборгованості у розмірі передбаченому п.1 ч.2  ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати), а також підтверджують те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50% місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
- доказів ухвалення постанови у виконавчому провадженні про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення;
- конкретизованого списку кредиторів, оформленого відповідно до вимог п.3 ч.3      ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства;
- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у т.ч. депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.
25 січня 2021 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не усунув недоліки заяви про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність, ухвалою Господарського суду Хмельницької області йому було повернено заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. (а.с.9)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно п.17 ч.1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених  Законом України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно з ч.1  ст. 174 ГПК України  суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч.3  ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства  (надалі - Кодексу) встановлено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених  ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього  Кодексу.
Як встановлено з матеріалів справи, 28 грудня 2020 року, ухвалою Господарського суду Хмельницької області заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків заяви, а саме: для надання додаткових матеріалів, визначених Кодексом.
ОСОБА_1 , вимоги господарського суду не виконав, а тому ухвалою Господарського суду Хмельницької області було повернуто заявнику заяву про неплатоспроможність.
ОСОБА_1 , оскаржуючи ухвалу Господарського суду Хмельницької області про повернення заяви про неплатоспроможність від 25 січня 2021 року, посилається на її неправомірність з огляду на те, що остання була постановлена, на підставі вимог ухвали 28 грудня 2020 року на усунення недоліків, які фізичною особою допущені не були.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Статтею 113 Кодексу встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених книгою 4 Кодексу.
Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях  115,  116 Кодексу.
Згідно з ч.1  ст. 116 Кодексу,   заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених ч.2  ст. 115 Кодексу.
Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати положенням  Кодексу.
Згідно положень ст. 115 Кодексу, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.
Так, відповідно до ст. 115 Кодексу, боржник вправі звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:
1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;
2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;
4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Натомість, підтверджуючи загальну суму заборгованості на 751 181,76 грн., заявник додав виписку ТОВ "Українське бюро кредитних історій" без документів з банківських та інших фінансових установ та чіткого зазначення розмірів прострочених ним зобов`язань, додатково зазначаючи про те, що з даної довідки вбачається наявність простроченої заборгованості у розмірі 399 674,68 грн.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка наведена у постанові від 21 жовтня 2020 року у справ і№915/36/20, на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань. 
Тому, судом першої інстанції вірно зазначено, за відсутності первинних документів, заявником не можливо встановити наявність ознак неплатоспроможності заявника або загрози такої неплатоспроможності.
Необґрунтованим є посилання заявника на неможливість подання електронних договорів, з посиланням на те, що їх оригінали наявні лише у кредиторів тому, що укладання договорів за допомогою онлан-сервісів не позбавляє заявника звернутися до відповідної фінансової установи з метою отримання відповідних угод, які стосуються його прав та обов`язків.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність", що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, тобто ОСОБА_1 не позбавлений права самостійно звернутися до банківських установ та отримати інформацію стосовно себе, передбачену п.8 ч.3 ст. 116 Кодексу. 
Не підписані заявником запити від 28 квітня 2020 року до банківських та інших фінансових установ, наявні в матеріалах справи, в яких останній просив надати інформацію про заборгованість станом на дату отримання за останні 3 роки на надіслати кредитні договори, не містять доказів їх направлення адресатам - розрахункових документів встановленої форми (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, або засвідчений належним чином витяг з реєстру поштових відправлень.
Що стосується посилань апелянта на наявність у матеріалах справи конкретизованого списку кредиторів де зазначено розмір заборгованості (а.с.189-193), то в даному списку відсутні відомості стосовно простроченої заборгованості.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що матеріали заяви не підтверджують того, що заявник реальними діями намагався отримати первинні документи, які підтверджують наявність ознак його неплатоспроможності або її загрози, а тому у суду першої інстанції була відсутня можливість оцінити їх на предмет реальності і правомірності. 
Так само, заявником, належними та допустимими доказами, зокрема, документами з банківських та фінансових установ, слід було підтвердити, що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50% місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.
Тому, господарський суд першої інстанції вірно встановив, що боржником не надано необхідних, належних та допустимих доказів підстави для звернення до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений, зокрема, ч.3  ст. 116 Кодексу.
Так, згідно п.12 ч.3  ст. 116 Кодексу,  до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.
Згідно з вимогами  ст. 77 ГПК України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Пунктом 3 ч.1  ст. 12  Кодексу  передбачено право арбітражного керуючого отримувати винагороду в розмірі та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1  ст. 30 Кодексу, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Частиною 2  ст. 30 Кодексу  передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Отже, виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення від її сплати не вплине на баланс інтересів держави та заявника в цій справі, оскільки є лише платою суб`єкту незалежної професійної діяльності за виконання ним своїх обов`язків. Проте, таке звільнення заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абз.5 ч.2 ст. 3 Кодексу).
Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.
Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"      прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 2102,00 грн.
Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 31 530,00 грн.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, не було додано доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, у зв`язку з чим судом першої інстанції ухвалою від 28 грудня 2020 року залишено його заяву без руху з надання строку на усунення недоліків. 
ОСОБА_1 зазначив про неможливість сплатити авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень через вкрай тяжке матеріальне та фінансове становище та пропонував створити кредиторами фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого або відстрочити його сплату.
Однак, чинним законодавством не передбачено можливості звільнення чи відстрочення від сплати авансування винагороди арбітражного керуючого, а встановлено прямий обов`язок по проведенню такої оплати та наданню відповідних про це доказів.
Аналогічна правова позиція щодо питань авансування винагороди керуючому реструктуризацією та додержання прав боржників (фізичних осіб) викладена у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі №910/2629/20.
Оскільки скаржником не доведено порушення матеріального чи процесуального права або неправильного застосування вимог Кодексу України з процедур банкрутства   при розгляді заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а відсутність документів необхідних для відкриття провадження по цій заяві, які не надані заявником на вимогу суду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господврчького суду про повернення цієї заяви заявнику, на підставі ч.4  ст. 174 ГПК України.
Причому, повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку (ч.3  ст. 38 Кодексу), у зв`язку з чим право скаржника на доступ до правосуддя оскаржуваними судовими рішеннями у цій справі не порушується та не обмежується.
Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 234, 238 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-
                                    
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року у справі №924/1359/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Матеріали справи №924/1359/20 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Дужич С.П. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Саврій В.А.