УХВАЛА

13 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 480/5249/19
адміністративне провадження № К/9901/36660/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської  О.Р.,
суддів –Данилевич Н.А., Кашпур  О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня                2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року в справі №480/5249/19 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, скасування висновку, зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі – ЦВЛК ЗС України), у якому просила:
– визнати неправомірною бездіяльність щодо відмови у зміні формулювання причини смерті солдата ОСОБА_2 "травма і причина смерті одержані в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби" (протокол №2166 від 06 серпня 2018 року) на інше: "травма і причина смерті солдат  7 солдата контрактної служби ОСОБА_2 , ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби", оформленої листом від 09 серпня 2019 року №3716;
– скасувати рішення, оформлене протоколом №2166 від 06 серпня 2018 року, стосовно ОСОБА_2 , відповідно до якого "травма і причина смерті одержані в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби";
– зобов`язати повторно розглянути заяву про перегляд висновку ЦВЛК №2166 від              06 серпня 2018 року;
– зобов`язати скласти висновок про пов`язаність смерті військовослужбовця ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пункту 21.5 "б" наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 «Про затвердження Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від           24 листопада 2020 року (повний текст складено 03 грудня 2020 року), позов задоволено: 
– скасовано висновок ЦВЛК ЗС України, оформлений протоколом засідання по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2166 від 06 серпня 2018 року про причинний зв`язок травми і причини смерті ОСОБА_2 з проходженням військової служби;
– зобов`язано ЦВЛК ЗС України скласти висновок про пов`язаність травми і причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пункту 21.5 "б" наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України".
29 грудня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ЦВЛК ЗС України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року в справі №480/5249/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що у справі №480/5249/19, на судові рішення у якій подано цю касаційну скаргу, суди попередніх інстанцій послались, зокрема, на висновки щодо обставин пов`язаності причин смерті ОСОБА_2 саме з виконанням ним обов`язків військової служби, а не з її проходженням, викладені у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року в справі №480/1523/19 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи – ІНФОРМАЦІЯ_1 – про  скасування рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, зобов`язання вчинити дії. 
Указує на те, що предмет спору в цих справах пов`язаний саме із встановленням факту чи пов`язана смерть ОСОБА_2 із виконанням ним обов`язку військової служби або з її проходженням. 
Оскільки в справі №480/1523/19 суди дійшли висновку про те, що смерть указаної особи пов`язана із  виконанням ним обов`язку військової служби, з яким скаржник не погоджується, посилаючись на вимоги підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що оскаржені судові рішення підлягають оскарженню у зв`язку із позбавленням можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду справи №480/1523/19.
Суд уважає безпідставними такі доводи скаржника, оскільки у розумінні вимог пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадком для оскарження судових рішень у справі, розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, є відсутність можливості у особи, яка подає касаційну скаргу, спростувати обставини, встановлені саме оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
Водночас скаржник посилається на такі обставини, встановлені не в справі, у якій подано цю касаційну скаргу, а в справі №480/1523/19.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Однак скаржником не конкретизовано щодо яких норм відсутній висновок Верховного Суду. Лише посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми   права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі,  розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, не вказав випадків, передбачених пунктом               2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року в справі №480/5249/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          Н.А. Данилевич 
                                                                                                      О.В. Кашпур