УХВАЛА

16 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 524/9942/17
адміністративне провадження № К/9901/696/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №524/9942/17 за позовом депутата Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, треті особи: Комунальне підприємство "Теплоенерго", Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання рішення нечинним,

ВСТАНОВИВ:

Депутат Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10 жовтня 2017 року №1093 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" міста Кременчук" з додатком;

- визнати протиправними та нечинними рішення: 

1) від 6 жовтня 2017 року №1066 "Про затвердження Порядку проведення громадських слухань відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання та затвердження складу комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань і Положення про комісії";

2) від 13 лютого 2018 року №153 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" міста Кременчука" з додатками;

- визнати регуляторними актами:

1) рішення "Про встановлення, зміну чи корегування тарифів, на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" міста Кременчук з додатком, який приймається за процедурою, встановленою діючим законодавством та зобов`язати готовити аналіз регуляторного впливу, проводити громадські слухання згідно чинного законодавства, частини третьої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", "Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття";

2) рішення від 13 лютого 2018 року №135 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством "Теплоенерго" міста Кременчука з додатками.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 жовтня 2017 року №1093 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» міста Кременчук»;

- визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 6 жовтня 2017 року №1066 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань, проведення відкритих слухань проектів рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з питань встановлення цін/тарифів на послуги постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення та/або погодження Інвестиційних програм суб`єктів господарювання та затвердження складу комісії з питань розгляду заяв (зауважень, пропозицій), які надійшли під час відкритих слухань, і Положення про комісії»;

- визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13 лютого 2018 року №153 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» міста Кременчук».

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

4 січня 2021 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області втретє звернувся з касаційною скаргою на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №524/9942/17 з пропуском строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 9 лютого 2021 року визнав підстави пропуску строку касаційного оскарження неповажними та залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати інші  підстави пропуску строку з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документа про сплату недоплаченої суми судового збору.

На виконання цієї ухвали та в межах наданого строку, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області надіслав до Верховного суду  платіжне доручення №194 від 24 лютого 2021 року про сплату судового збору у сумі: 386,76 грн та клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Як на підставу для поновлення процесуального строку,  скаржник вказує, що оскільки первісну касаційну скаргу ним подано до суду касаційної інстанції в межах встановленого статтею 329 КАС України строку, такий строк має бути поновлено. Водночас, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області зазначає, що ним були вжиті всі необхідні заходи для своєчасної реалізації права звернення із касаційною скаргою.  

Проте, зазначене не відповідає дійсності, оскільки, звертаючись до суду касаційної інстанції, скаржник не скористався належним чином своїм правом як первісного так і повторного звернення до суду. Так, звернувшись із своєю касаційною скаргою до Верховного Суду вперше у касаційній скарзі був  відсутній підпис особи, яка її подала. При повторному зверненні із касаційною скаргою скаржник, в порушення вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України,   не виклав у ній передбачені частиною четвертою  статті 328 КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, у зв`язку із чим вона знову була повернута особі, яка її подала. 

Відтак, скарга Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області неодноразово поверталась скаржнику з огляду на її невідповідність встановленим КАС України вимогам щодо форми та змісту.

З урахуванням зазначеного, підстави вказані відповідачем, в підтвердження  відсутності у нього можливості звернутись до Верховного Суду протягом чотирьох місяців із належно оформленою касаційною скаргою, як і підстави неусунення протягом тривалого строку недоліків касаційної скарги, про які неодноразово зазначалось Верховним Судом, не можуть бути визнані Судом поважними.

Необґрунтованими є і посилання скаржника, як на підставу для поновлення строку касаційного оскарження, на установлений на всій території України карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», який діє по сьогоднішній день.

Так, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області вказує, що Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", визначено, що процесуальні строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

З огляду на зазначене Верховний Суд вважає за потрібне зазначити наступне.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Враховуючи вищевикладене, строк для подання касаційної скарги, який був продовжений згідно Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", закінчився 6 серпня 2020 року. 

Відтак, з огляду на те, що судове рішення суду апеляційної інстанції, як і подальші судові рішення Верховного Суду, були прийняті вже після 6 серпня 2020 року, посилання відповідача, як на підставу для продовження строку касаційного оскарження, на пункт 3 Розділу  VI «Прикінцеві положення» КАС України є необґрунтованим.

З огляду на зазначене, підстави наведені Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області для поновлення строку касаційного оскарження не можуть бути визнані Судом поважними. 

Одночасно, скаржник зазначає, що у період усунення недоліків касаційної скарги представник у справі - заступник директора департаменту Пономаренко Н.О., заступник директора департаменту Шинкаренко Н.М. та директор департаменту Мирошніченко В.В. перебували у відпустці. Також у зв`язку із відпусткою/лікарняним були відсутні на робочому місці посадові особи юридичного департаменту. Зазначене, на думку скаржника, свідчить про наявність об`єктивних причин пропуску відповідного строку.

Однак, особливості організації робочого процесу скаржника та наслідки, які випливають через відсутність механізму взаємозаміщення працівників між собою та можливості делегування відповідних функції іншій особі, не можуть бути визнані Судом як поважні причини пропуску строку.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. 

Водночас, слід зазначити, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк належить поновити. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій скаржника, які він здійснив для своєчасного звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно наголосити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Отже, станом на день постановлення цієї ухвали, недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 9 лютого 2021 року, скаржником усунуто не в повному обсязі.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин і правового регулювання колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області на касаційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №524/9942/17.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №524/9942/17 за позовом депутата Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, треті особи: Комунальне підприємство "Теплоенерго", Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання рішення нечинним.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду