ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/11744/2020
адміністративне провадження № К/9901/30641/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції                                справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито                                               за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року (суддя - Спірідонов М.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Бегунец А.О., судді: Мельнікова Л.В., Рєзнікова С.С.)

І. СУТЬ СПОРУ 
1.           ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач, ГУ НП в Харківській області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
2.          Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №520/11744/2020.
2.1.          Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі, зазначивши, що вказаний позов належить розглядати за правилами не адміністративного, а кримінального судочинства.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3.          Як слідує зі змісту позовної заяви, 02 червня 2020 року о 09:40 ОСОБА_1 звернувся із заявою до чергового слідчого про скоєний злочин в чергову Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, керуючись положеннями статті 214 Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК України). Позивачем вказано, що черговий Індустріального відділу поліції не представився, заяву не прийняв, будь-яких пояснень для подальших дій заявнику не роз`яснив.
4.          Позивач, перебуваючи в приміщенні поліцейського підрозділу, тричі звертався до ГУ НП в Харківській області по номеру 102 щодо незадовільної праці чергової частини районного відділу поліції. Об 11 годині оперуповноважений карного розшуку Індустріального відділу поліції В.С. Павленко надав позивачу талон-повідомлення №12199 про реєстрацію заяви про скоєний злочин, що свідчить про порушення вимог статті 214 КПК України
5.          На підставі зазначених фактів позивач звернувся до МВС України, та 16 липня 2020 року отримав відповідь № Д-11200/09 від 16 липня 2020 року.
6.          03 липня 2020 року за підписом керівника обласного управління поліції Сокуренко В. отримав повідомлення №Д-211/119/01/25-2020 від 23 червня 2020 року про перевірку організації прийому заяв та повідомлень працівниками Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, яка станом на 03 липня 2020 року тривала.
7.          29 вересня 2020 року позивач отримав відповідь за № Д-246/119/01/25-2020 від 31 липня 2020 року про розгляд його заяви від 02 червня 2020 року, яка 18 червня 2020 року була зареєстрована як кримінальне провадження, при цьому в отриманій відповіді відсутня будь яка інформація про результати перевірки праці чергової частини районного підрозділу поліції 02 червня 2020 року.
8.          Вважаючи, що ГУ НП в Харківській області вчинило бездіяльність, яка полягає у відсутності компетенції при прийомі заяви про скоєний злочин у підпорядкованому ГУ НП в Харківській області районному підрозділі поліції, відсутності чергового слідчого при прийомі заяви про скоєний злочин та порушенні Закону України «Про звернення громадян» при перевірці праці чергової частини Індустріального відділу поліції 02 червня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, позивач звернувся до суду.
9.          У позові ОСОБА_1 просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області, яка визначилась у відсутності компетенції при прийомі заяви про скоєний злочин у підпорядкованому ГУ НП в Харківській області районному підрозділі поліції, відсутності чергового слідчого при прийомі заяви про скоєний злочин та порушенні Закону України "Про звернення громадян" при перевірці праці чергової частини Індустріального відділу поліції 02 червня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, письмовим доказом чого є відповідь за підписом начальника ГУ ГП в Харківській області Сокуренко Валерія № Д-246/119/01/25-2020 від 31 липня 2020 року;
-витребувати із кримінального провадження № 120020220530001309 заяву та; пояснення від 02 червня 2020 року, складені оперуповноваженим карного розшуку B.C. Павленко, на яку наданий талон-повідомлення № 12199 від 02 червня 2020 року, що є доказом порушення прав позивача на звернення за захистом у порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК України), де заява та пояснення складені на ім`я начальника Індустріального відділу поліції ГУ НП в Харківській області, посада якого відсутня у частині першій статті 214 КПК України, як особи, уповноваженої на досудове розслідування.          

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 
10.          Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №520/11744/2020.
11.          Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги ґрунтуються на його незгоді з діями (бездіяльністю) чергового слідчого при прийомі заяви за скоєний злочин, а тому спір у цій справі повинен розглядатись в порядку, передбаченому КПК України. Зазначили, що адміністративний суд не наділений повноваженнями перевіряти та надавати оцінку дотриманням чергового частини Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області приписів, встановлених КПК України .

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
12.          Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд за встановленою підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.
13.          Позивач вказав, що оскаржувані судові рішення ухвалені із порушенням норм процесуального права, перешкоджають йому доступу до правосуддя, шляхом спрямування до суду, компетенція якого не розповсюджується на цей спір. 
14.          У касаційній скарзі наголошено, що суть звернення позивача до суду є порушення суб`єктом владних повноважень прав громадянина України, які передбачені та гарантовані Законом України «Про звернення громадян. 
15.          На думку ОСОБА_1 , відсутність чергового слідчого при прийомі заяви про скоєний злочин та прийняття заяви іншою уповноваженою особою є доказом відсутності компетенції у суб`єкта владних повноважень та порушення права громадянина на захист, що і свідчить про протиправну бездіяльність чергової частини Індустріального відділу поліції ГУ НП в Харківській області.
16.          Відзиву на касаційну скаргу не подано.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
17.          Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18.          Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
19.          За частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
20.          Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.
21.          За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. 

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
22.          Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).
23.          За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
24.          Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
25.          Згідно із частиною першою статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
26.          Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 9 частини першої статті 3 КПК України).
27.          За правилами частин першої - четвертої статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
28.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
29.          Згідно із частиною другою статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
30.          08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).
31.          Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності Законом N 460-ІХ.
32.           ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу у цій справі у листопаді 2020 року.
33.          Враховуючи дату подання касаційної скарги та вказані процесуальні норми, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, передбаченому КАС України в редакції, що діє на момент прийняття рішення судом касаційної інстанції.
34.          Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
35.          Враховуючи вимоги статті 341 КАС України касаційний перегляд оскаржуваного судового рішення здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги.
36.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі. Підставою для відкриття провадження Верховний Суд визначив, зокрема, посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм матеріального права.
37.          Предметом касаційного перегляду у цій справі є правомірність відмови у відкритті провадження у справі.
38.          Суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, вказали, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, а спір у зазначеній справі повинен розглядатись в порядку, визначеному КПК України.
39.          Верховний Суд із висновком суду апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.
40.          Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
41.          Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання на початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк.
42.          З матеріалів справи вбачається, що підставою звернення позивача до суду є дії (бездіяльність) чергового слідчого при прийомі заяви про скоєний злочин. На думку ОСОБА_1 , відповідачем порушено вимоги частини першої статті 214 КПК України, яка регламентує початок досудового розслідування, зокрема, щодо обов`язку слідчого або прокурора внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) протягом 24 годин після подання заяви.
43.          Отже, звернення до суду з даним позовом обумовлене неналежним, на думку позивача, реагуванням ГУНП в Харківській області на його заяву про скоєний злочин.
44.          У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права та обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.
45.          Та обставина, що відповіді на заяви позивача надалі надавались суб`єктами владних повноважень відповідно до Закону України "Про звернення громадян", не змінює суті спірних правовідносин, оскільки незалежно від того, якими нормами керувався відповідач, надаючи відповідь на заяву позивача про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, це не впливає на його процесуальний статус, а відтак і на те, що його дії і рішення за результатами розгляду цієї заяви можуть бути оскаржені лише за правилами і в порядку, визначеному КПК України.
46.          Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 705/406/18 (№ 11-1199апп18), від 27 березня 2019 року у справі № 818/1421/18 (№ 11-1476апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 813/1596/18 (№ 11-1478апп18), від 21 серпня 2019 року у справі № 160/7546/19 (№ 11-294апп19), від 03 квітня 2019 року у справі №813/1595/18 (№ 11-1391апп18).
47.          Враховуючи, наведене Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, про те, що предметом позову є належний розгляд відповідачем заяви позивача, в якій головною вимогою було вчасне внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, 
48.          Надання оцінки належному розгляду такої заяви позивача можливе лише в порядку кримінального судочинства. 
49.          Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені в подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у відкритті провадження у цій справі та її розгляд у порядку кримінального судочинства є обґрунтованими.
50.          Отже, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови у відкритті провадження по цій справі.
51.          Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до цих правовідносин.
52.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ
53.          Зважаючи на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовольнити, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №520/11744/2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                          О.В. Калашнікова

                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко