Ухвала    
 
01 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 199/3189/18
провадження № 61-19027 ск20
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Тулс», виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району, про витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, у задоволенні позову першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської радивідмовлено.
Заходи забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження нежитлового приміщення № 71В, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , до розгляду справи по суті, накладені ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2018 року, скасовано.
До Верховного Суду 18 грудня 2020 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                     від 15 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                  від 10 листопада 2020 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм статтей 261, 387, 388 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушення норм статті 263 ЦПК України, без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі 522/2110/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 26 листопада 2019 року у справі                             № 914/3224/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі                           № 761/7369/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 752/11904/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України, та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України вухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                  заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська                      від 15 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                   від 10 листопада 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду і таке застосування, на думку заявника, призвело до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.
Крім того, заявник просить зупинити дію оскаржуваних судових рішеньдо закінчення касаційного провадження. Клопотання мотивовано тим, що рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою апеляційного суду, скасовано заходи забезпечення позову, які можуть призвести до виникнення, зміни та припинення прав і обов`язків учасників справи та безпідставного відчуження спірного майна третім особам.
Відповідно до положень частини восьмої статті 394, частини першої             статті 436 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Клопотаннязаявника не містить достатніх та обґрунтованих доводів, які б давали підстави для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень та об`єктивної необхідності у цьому, тому у його задоволенні слід відмовити. 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Амур-Нижньодніпровського районного суду                                         м. Дніпропетровська цивільну справу № 199/3189/18 за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Тулс», виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району, про витребування майна.
У задоволенні клопотання заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури про зупинення дії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 01 березня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара