П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/5125/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Альчук Максим Петрович  
Суддя-доповідач -  Совгира Д. І.   
16 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Франовської К.С.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року  (повний текст складено в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.12.2020 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-24543/15-19-СГ від 17.12.2020 року щодо надання відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; зобов`язано головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від листопада 2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про скасування рішення в частині. В апеляційній скарзі апелянт вказала, зокрема про необхідність зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, в листопаді 2019 року позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га, яка розташована на території Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
За наслідком розгляду вказаного клопотання, наказом головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 17.12.2019 року № 2-24543/15-19-СГ відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відмова мотивована тим, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка розміщена на пасовищах.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу надати дозвіл на розробку проекту землеустрою без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, відтак суд зобов`язав Головне управління Держгеокадастру повторно розглянути клопотання позивачки від листопада 2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
Проте, позивачка не погоджується з рішенням суду в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву, та вважає, що повторний розгляд клопотання не захистить її прав, а тому вважає, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вказані доводи та вимоги апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Колегія суддів вважає, що прийняття рішення про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади. Фактично суд підміняє собою орган виконавчої влади, що суперечить конституційному принципу поділу влад на законодавчу, виконавчу та судову.
Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до ст.122 Земельного кодексу України, відноситься до виключних повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, свідчить про перебирання судом повноважень суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі), до компетенції якого, віднесено розгляд клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у порядку, визначеному законодавством, та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному спорі є зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із врахуванням положень ч.7 ст.118 ЗК України.
При цьому, колегія суддів зазначає, що надання суб`єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Матохнюк Д.Б.