22-ц/804/303/21 
                                                                                221/1519/19 

                                                                  П О С Т А Н О В А  

                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
                                       
     „03"  лютого  2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 221/1519/19
Номер провадження 22-ц/804/303/21                 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.
за участю секретаря: Сікори М.М.
учасники справи:  
позивач - АТ КБ «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року головуючого судді  Писанець Н.В. зі складанням повного тексту судового рішення 03 листопада 2020 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
            У березні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)  звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 жовтня 2010 року позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 31 січня 2019 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 319 985, 24 грн, з яких заборгованість за кредитом 7 810,83 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 307 075,34 грн, заборгованість за пенею та комісією 5 099,07 грн.
У позовній заяві позивач зазначив, що оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повної суми заборгованості та банк може стягувати будь-яку частину заборгованості за кредитом на свій розсуд, тому просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 124 759,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 7 810,83грн, заборгованість по процентам за користування кредитом з 13 жовтня 2010 року по 30 грудня  2017 року у розмірі 116 948,67 грн, та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області 03 листопада 2020 року  позов АТ КБ «ПриватБанк»  задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором в загальному розмірі 124 759,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 7 810,83 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом з 13 жовтня 2010 року по 30 грудня 2017 року у розмірі 116 948,67 грн; сплачений судовий збір в сумі 1921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на  невідповідність висновків суду обставинам справи,неповне з*ясування обставин справи,порушення норм матеріального і процесуального права, просить  скасувати рішення суду  та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог суду надана анкета-заява № б/н від 13 жовтня 2010 року на суму кредитного ліміту 6000 грн, яка  була предметом дослідження  у судовому засіданні, однак, відповідно до резолютивної частини оскаржуваного рішення суду, з неї стягнуто користь позивача суму боргу, розрахований процент за користування кредитом зовсім за іншим договором  № б\н від 08 листопада 2012 року, який не досліджувався у судовому засіданні та їй не надсилався для ознайомлення, як письмовий доказ по справі. Тому, вважає, що судом безпідставно стягнуто з неї борг та процент за користування кредитом за договором (анкетою-заявою) № б\н від 08 листопада 2012 року.
Крім того, вказує, що у заяві про перегляд заочного рішення по даній справі нею зазначалося, що вона не укладала договір (анкету-заяву) з позивачем, а ні 13 жовтня 2010 року, а ні 08 листопада 2012 року,  підписи у даних договорах поставлені не її рукою.Для повного та всебічного з`ясування обставин по справі просила суд витребувати у позивача оригінал заяви б\н від 13 жовтня 2010 року та оригінал кредитного договору № б\н від 08 листопада 2012 року з метою дослідження у судовому засіданні та встановлення факту укладенння договорів.Та в подальшому, після скасування заочного рішення та призначення розгляду справи,мала намір  заявити клопотання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи.
Після скасування заочного рішення від 16 травня 2019 року дана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ухвали суду від 16 червня 2020 року, з викликом сторін. Проте, судом не було надіслано їй копії позовної заяви з додатками, не було  надіслано ухвали суду про відкриття провадження по справі, не було встановлено судом строк для подання відзиву та доказів по справі. Чим, на її думку, судом позбавлено її процесуального права щодо надання відзиву та доказів по справі.
Також, зазначає, що вона вимушена була звернутися до суду з зустрічним  позовом до відповідача банку про визнання договору недійсним, до якого долучала письмове клопотання про витребування оригіналу договору, та просила суд призначити судово-почеркознавчу експертизу, однак ухвалою від 11 вересня 2020 року їй було відмовлено у прийнятті зустрічного позову з посиланням на ст. 193 ЦПК України.На загальних підставах,  звернулася до суду з позовом про визнання договору, укладеного між нею та АТ КБ « ПриватБанк» недійсним, ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року по справі № 221/6240/20 було відкрито провадження. 05 жовтня 2020 року вона звернулася до суду з клопотанням про об`єднання справ в одне провадження. 07 жовтня 2020 року судом постановлено ухвалу про витребування цивільної справи № 221/6240/20 за її позовом про визнання договору недійсним, розгляд клопотання про об`єднання справ призначено на 03 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про об`єднання справ, з підстав, що справа № 221/6240/20 не передана суду для вирішення вказаного питання. Вважає, безпідставною вказану відмову, оскільки ухвалою від 07 жовтня 2020 року судом прийнято рішення про витребування зазначеної справи, але фактично не здійснено жодної дії стосовно її виконання. Дана ухвала не була їй надіслана судом до відома, тому фактично вона була позбавлена можливості звернутися з клопотанням до судді Волноваського районного суду Мохова Є.І. про передачу цивільної справи № 221/6240/20 судді Писанець Н.В. для розгляду клопотання про об`єднання справ в одне провадження. Про судові засідання 07 жовтня 2020 року та 03 листопада 2020 року її та її представника належним чином не  повідомлено,справу розглянуто судом за їх відсутністю ,що свідчить про порушення норм процесуального права .

Відзив на апеляційну скаргу  не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду  першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Мірошнікова-Заглинська О.А. підтримали доводи скарги,відповідно додаткових пояснень зазначили про те,що позивач не надав суду оригінал договору анкети-заяви  від 13 жовтня 2010 року,що нібито був укладений між сторонами на отримання кредитного ліміту. Позивач зазначив, що оригінал даного письмового документу зберігається у м. Донецьк, тобто на окупованій території, тоді як відповідач отримувала картку «Універсальну» без кредитного ліміту у м. Волноваха у центральному відділенні. Крім того , у виписці, що надана банком про видачу кредитного ліміту зазначено,що  виписка надана за період з 13 жовтня 2010 року  по 18 червня 2020 року, але фактично в виписці-таблиці рух грошових коштів зазначається позивачем з січня 2012 року. Є лише один запис, датований 18 жовтня 2010 року, згідно якого вбачається відсутність кредитного ліміт - 0 грн. Належних доказів стосовно того, що на рахунок відповідача  банком було перераховано у жовтні 2010 році грошові кошти у вигляді  кредитного ліміту у розмірі 8000 грн  або 6000 грн суду позивачем не надано.  Підтверджень видачі кредитного ліміту ОСОБА_1 у жовтні 2010 року не  має . Як вбачається з письмового доказу, долученого позивачем , ОСОБА_1 отримала дві картки, остання з них мала термін дії до жовтня 2015 року. Більше карток  банку відповідач не отримувала,  здійснювати будь-які платежі з останньої картки фактично після жовтня 2015 року не могла. Будь-яких доказів стосовного того, що відповідач  здійснювала будь-які платежі після жовтня 2015 року через відділення банку або через термінали, таким чином сплачувала кредит, позивачем суду не надано. Перебіг позовної давності для позивача розпочався з листопада 2015 року, а звертається позивач до суду  лише 01 березня 2019 року, тобто після спливу строків позовної давності. При ухваленні судового рішення суд першої інстанції не врахував надану заяву ,тому  просили  застосувати строки позовної давності та врахувати всі вищевказані доводи. 

У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Шишелова Н.В. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін,пояснивши,що 13 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до відділення ПриватБанку,повідомила про бажання отримати банківський продукт-кредитну картку із встановленим кредитним лімітом,підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування . На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом та отримала ПІН код картки. Відповідач з  26 січня 2012 року по червень 2014 року активно користувалась карткою,здійснювала численну кількість платіжних операцій : отримання готівки,сплата комунальних послуг,сплата за придбаний товар через термінал,погашення заборгованості тощо.Здійснення операцій є неможливим без наявності кредитної картки та знайомлення із ПІН кодом карти,єдиним власником якої є відповідач.Крім того,власник картки отримувала смс-повідомлення про здійсненні операції на власний номер мобільного телефону.  Прострочена заборгованість за кредитом виникла лише з червня 2014 року,тобто два роки поспіль щомісячно й у необхідному до договору розміру,відповідачем здійснювалось погашення кредиту. На  підтвердження вищевказаного позивачем,у відповідь на заяву про скасування заочного рішення,18 червня 2020 року до суду направлено детальні пояснення та виписку по рахунку  позивача. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух  коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладення кредитного договору, надану суму кредиту, та всі операції за кредитною карткою,з визначенням дати повернення  операції та чітким визначенням проведеної операції,зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції. Банківська виписка має статус первинного документу. Щодо питання про відсутність у справі оригіналів документів, то  зазначила,що надати оригінал кредитної справи немає можливості,оскільки документи знаходяться у Донецькому архиві.На даний момент взаємодія з архівом м.Донецьк неможлива до стабілізації політичної ситуації в зоні АТО. Місто Донецьк відноситься до населених пунктів Донецької та Луганської областей ,які знаходяться на територіях, визначених відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII » Про визначення окремих районів ,міст,селищ і сіл Донецької та Луганської областей,в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», і які визнано тимчасово окупованими територіями, відповідно до Постанови Верховної Ради від 17 березня 2015 року №  254- VIII  » Про визначення окремих районів, міст,селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями « . 14 квітня 2014 року Указом Президента України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України «.  Відповідно до Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», періодом проведення антитерористичної операції  визначено  час від 14 квітня 2014 року до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Згідно з ст.2 вказаного Закону,впроваджено мораторій на виконання договірних зобов*язань,та на нарахування пені та штрафів за кредитними та іншими договірними зобов*язаннями. На території Донецької та Луганської областей, відповідно до постанови  Правління Національного банку України від 23 липня 2014 року №  426 , починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи. Постановою Правління національного банку України № 435 від 22 липня 2014 року затверджено  Інструкцію щодо організації    роботи банківської  системи в надзвичайному режимі. Відповідно до Інструкції  «керівники банків у разі запровадження надзвичайного режиму роботи мають насамперед вживати заходів,спрямованих на забезпечення збереження життя і здоров*я працівників під час надзвичайного режиму роботи, за рішенням керівника дозволяється вжиття заходів,спрямованих на запобігання загрозі життю і здоров*ю  працівників  Національного банку та збереження майна України без дотримання вимог нормативно-правових актів,технологічних інструкцій,описів операційних процесів,оплата рахунків.В таких випадках допускається проведення операції на підставі копій документів та/або з оформленням первинних документів на паперових носіях на підставі телефонограм. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України №  466 від 06 серпня 2014 року ,банки України зобов*язані призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах,які не контролюються українською владою.
На підтвердження наявності кредитних взаємовідносин,позивачем  до суду було надано ряд доказів,а саме : анкету-заяву, Довідку про умови кредитування,довідку про отримання кредитних карток,розрахунок заборгованості,а також документи первинного бухгалтерського обліку -виписка по рахунку.З вищевказаного вбачається,що ОСОБА_1 після укладення кредитного договору,користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості,в тому числі й за відсотками, на протязі тривалого часу з 2012 року по 2014 рік,при цьому жодних заперечень до банку не висловлювала. 
Щодо розміру нарахованих відсотків,а саме з урахуванням узгоджених з відповідачем під підпис умов кредитування (без подальших збільшень та змін), розрахунок заборгованості за відсотками у розмірі 30% річних(2,5% щомісячних) з 01 вересня 2014 року (з часу збільшення відсоткової ставки) по 31 жовтня 2015 року (в межах строку дії картки),буде таким : заборгованість за кредитом -7810,83 грн.,днів прострочення-425 днів,відсоткова ставка на день -30%/360=0,083%. За період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року розрахунок заборгованості за відсотками із урахуванням первісно встановленої відсоткової ставки - 30% річних (без підвищень),буде складати : 7810,83х0,083%х425=2755,27 грн. Станом на 01 вересня 2014 року нараховано відсотків до сплати -1702,66 грн (12 стовбець розрахунку). Погашення кредита відповідача з 01 вересня 2014 року (згідно виписки):01 жовтня 2014 року -автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 52хх24 UAH 20,93 ; 18 жовтня 2014 року службова операція ГО -скасування штрафу за прострочку ( 7016863@YEAR=2014),поповнення карти UAH 100.00 (це сторнування банком нарахованої пені, яке проведено у зв*язку із мешканням відповідача на терторії АТО );07 вересня 2017 року безготівкове поповнення. ДОЕНЦ, коментар до платежу : Perevod sredstv UAH 180.00.Отже відсотки нараховані за узгодженою відсотковою ставкою 30% річних та несплачені відповідачем з дня фактичного користування кредитними коштами по 31 жовтня 2015 року (в межах строку дії картки ) складають : 2755,27+1702,66-20,93-180= 4257 грн.З урахуванням доведених банком та не спростованих відповідачем обставин, щодо використання та часткового погашення кредитних  коштів,наполягають  на узгодженість сторонами під час укладення договору істотних умов,в тому числі, щодо сплати відсотків за користування кредитом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити  у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
             Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
           Таким вимогам закону судове рішення  не   відповідає.
            Судом першої інстанції встановлено, що 13 жовтня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору, позичальник зобов`язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом.
Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з того,що кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди відповідача на надання відповідної платіжної картки, видачі позивачем відповідачеві такої картки, та ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі.Позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу  обумовлену сторонами грошову суму, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.На порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним станом на 31 січня 2019 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 319 985, 24 грн, з яких заборгованість за кредитом 7 810,83 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 307 075,34 грн, заборгованість за пенею та комісією 5 099,07 грн. Проте,позивачем заявлені вимоги на загальну суму 124 759,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 7 810,83 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом з 13 жовтня 2010 року по 30 грудня 2017 року у розмірі 116 948,67 грн , що підтверджено розрахунком заборгованості. З урахуванням перевірки наданих  позивачем розрахунків, прийнявши до уваги умови кредитного договору, суд вважав доведеним порушення відповідачем умов  кредитного договору  в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту, та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними  коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Відповідачем, висловлюючи незгоду з вимогами банку, не зазначено жодного доказу та не додано до матеріалів справи, які б спростовували заявлені вимоги АТ КБ «ПриватБанк». 

З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на порушення судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, що призвело до неповного з*ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
В апеляційній скарзі  відповідач скаржиться на те, що неповідомлення її про дату і час розгляду справи унеможливило врахування судом істотних обставин. 
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Про місце,дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (ст.ст.128,211 ЦПК України).
Неявка  у судове засідання будь-якого учасника  справи за умови,що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання,не перешкоджає розгляду справи по суті,крім випадків,визначених цією статтею (ст.223 ЦПК України ).
Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання на 07 жовтня 2020 року, та на 03 листопада 2020 року  , коли було постановлене оскаржене судове рішення, відповідач та його представник взагалі не викликався. При цьому в матеріалах справи відсутні належні докази такого повідомлення. Дані обставини робили неможливим ухвалення  рішення .
Отже, відповідач, у порушення норм цивільного процесуального законодавства не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, був позбавлений права довести обставини, на які він посилається заперечуючи проти позову, а відтак судом було порушено його право на справедливий судовий розгляд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
На противагу цим положенням судом першої інстанції було ухвалено рішення без повідомлення відповідача, що призвело до позбавлення його можливості заперечувати проти твердження позивача. 
За таких обставин, рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає обов`язковому скасуванню.
Вирішуючи спір по суті і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову,суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

  В межах доводів та вимог апеляційної скарги,апеляційний суд зазначає про те,що відповідач оспорює факт укладення договору анкети-заяви № б/н від 13 жовтня 2010 року,за якими отримала від АТК КБ «ПриватБанку» дві картки , де остання з них мала термін дії до жовтня 2015 року та застосування до спірних правовідносин  строку позовної давності ,оскільки перебіг позовної давності  для позивача розпочався з листопада 2015 року ,а до суду з позовом банк звернувся лише 01 березня 2019 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК  України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.
Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України ). 
Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК  України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть з використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).
Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку .
Як вбачається з матеріалів справи ,відповідачем ОСОБА_1   13 жовтня 2010 року було підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг,із зазначенням бажаного  кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна» 6000 грн (а.с.7,232-233).
У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання.
Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому.
Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. 
Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК  України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.
На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та правилами, Тарифами, складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 ,- ключем до карткового рухунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон , який вказав відповідач  в заяві.
Слід зазначити,що відповідно довідки банку  номер картки № НОМЕР_2 з датою відкриття 13 жовтня 2010 року ,з терміном дії до 09/2014 року (а.с.135,236).
Картковий рахунок,це рахунок фізичної особи, до якого випущена карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування, комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта.
Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТО - пароль.
Тарифи - розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та правил.
Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. 
З досліджених матеріалів справи встановлено,що з моменту оформлення кредитного договору, позичальник відповідач в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування, і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. 
Доказом підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості ,є  розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.
Слід також зазначити ,що позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 13 жовтня 2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. 
Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1   висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчила (в), що " Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...".
Також , позивачем надано до матеріалів позовної заяви, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" до договору SAMDN500000367394438, ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_1 ,  власноруч підписана відповідачем,  з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо (а.с.8,234).
Вказане свідчить,що  сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови та відповідач ОСОБА_1 підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.
         Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
        Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 договір б/н , вбачається старт карткового рахунку 13 жовтня 2010 року ,картка № НОМЕР_2 , 13 жовтня 2010 року встановлення кредитного ліміту 0 ,зміна кредитного ліміту 23 січня 2012 року  - 3000 грн, 01 грудня 2012 року збільшення кредитного ліміту 5000 грн., 06 червня 2013 року збільшення кредитного ліміту 8000 грн (а.с.235).
Встановлення кредитного ліміту збігається з даними по виписці з карткового рахунку, та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат (банкомат 0742 Новотроїцьке видача готівки), здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів (супермаркет «Брусниця» Ясинувата,Маріуполь ТЦ`Амстор»),оплата комунальних/інших платежів (платежі по біплану через термінали м.Дніпро) ,поповнення  карткового рахунку  (а.с.107-112,130-132).
З розрахунку заборгованості,наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що  відповідач ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість за договором, погашення по яким відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом».
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору,надана сума кредиту, всі операції за картковим рахункам, з визначенням дати проведення операції, та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції .
Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами.
Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. 
Згідно з ст.ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.
Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.
Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений.
Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
          Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
          Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1   за вказаним кредитним договором станом на 31 січня 2019 року становить  в загальній  сумі 319 985 ,24 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 7810,83 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом-307 075,34 ,заборгованість за пенею та комісією -5099,07 грн. 
Заявлена АТ КБ « ПриватБанк» до стягнення заборгованість  становить 124 759,50 грн ,яка складається з : заборгованості за кредитом -7810,83 грн,заборгованість по процентам за користування кредитом з 13 жовтня 2010 року по 30 грудня 2017 року - 116 948,67 грн (а.с.3,5-6).
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримала картки : 13 жовтня 2010 року  № НОМЕР_2 термін дії до 09/2014 року; 13 січня 2012 року  № НОМЕР_1    зі строком дії   до останнього дня  жовтня  2015 року (а.с. 135,236).
Як встановлено,судом апеляційної інстанції, відповідач  у 2010 році отримала картку № НОМЕР_2 ,та цією карткою  не користувалася, на час отримання  вказаної картки  відповідачу було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку «Універсальна» - 0 грн, що підтверджується випискою по рахунку, та довідкою банку ,відповідно якої рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01 січня 2010 року по 22 січня 2012 року відсутній (а.с.231). 
Встановлення кредитного ліміту відбулося 23 січня 2012 року на картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 10/2015 року    .
Як вбачається з виписки по рахунку ,станом на 26 січня 2012 року на вказаній картці відсутні власні кошти відповідача ,однак встановлений кредитний ліміт,та саме з 26 січня 2012 року вбачається  зняття коштів з банкомату (0742 Новотроїцьке- 1400 грн.,03 лютого 2012 року -1000 грн ,04 лютого 2012 року продукти -покупка 139,38 грн,05 лютого 2012 року зняття коштів з банкомату-600 грн,сплата комунальних платежів,погашення за кредитними умовами, які встановлені саме умовами кредитного договору,та інше ) .
З дослідженого розрахунку заборгованості (а.с. 5-6) за кредитним договором вбачається,що 21 травня 2012 року відповідачем ОСОБА_1 сплачено суму заборгованості,кредитні кошти та відсотки,в повному обсязі ,про що свідчить запис останнього стовбця «сума погашення за наданим кредитом « - 5037 грн.
З червня 2012 року починається активне користування кредитними коштами: отримання коштів, погашення,про що свідчить виписка по рахунку коштів .
29 січня 2013 року  також, у повному обсязі , сплачено суму заборгованості за кредитними коштами та відсотками - 3997 грн (останній стовбець розрахунку заборгованості «сума погашення за наданим кредитом») . 
Далі, з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається активне користування коштами. Останнє особисте поповнення в терміналі смт. Новотроїцьке 27 травня 2014 року -360 грн;27 травня 2014 року  покупка-110 грн;27 травня 2014 року- оплата комунальних/інших послуг-515 грн;28 травня 2014 року- покупка «Щедрик кошик» м.Волноваха - 203,25 грн.  - остання платіжна дія - зняття - 28 травня 2014 року.
Прострочення виконання виникає з 30 червня 2014 року,сальдо простроченої заборгованості за кредитом , п`ятий стовбець розрахунку, - 208, 59 грн, тобто, несвоєчасне погашення.
Станом на 31 жовтня 2015 року (термін дії картки  № НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитом становить - 7810,83 грн ,загальна заборгованість за відсотками -14 057,93 грн. (а.с.6).   
Отже,оцінивши письмові докази в їх сукупності ,апеляційний суд дійшов висновку,що  на підтвердження позовних вимог позивачем надано належні докази ,які  свідчать про те,що підписавши 13 жовтня 2010 року анкету-заяву, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна,55 днів пільгового періоду (а.с.7-8,232-233,234),відповідач ОСОБА_1 підтвердила,що була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними,що засвідчила власним підписом.Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними . Позивачем також надано довідку  щодо виданих кредитних карток відповідачу, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення;виписку по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій , що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання.
Слід звернути особливу увагу на те,що на підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку.
         Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
         Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.
          У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та її представник жодним доказом вищеперелічене не спростували,а тому доводи апеляційної скарги щодо не укладення договору № б/н від 13 жовтня 2010 року не є слушними та відхиляються судом.
         Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
           Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач  вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту у розмірі 7810,83 грн. 
Згідно з умовами договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 2,5% в місяць, 30 % річних, яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
          Оскільки  строк дії картки продовжувався до 31 жовтня 2015 року, то  апеляційний суд з урахуванням наданого розрахунку заборгованості, вважає , що правовою підставою для нарахування та стягнення  відсотків за користування кредитом в межах заявлених вимог є період з  01 вересня 2014 року (з часу збільшення відсоткової ставки-34,80%,з 01 квітня 2015 року-43,20% ) по 31 жовтня 2015 року (в межах строку дії картки), та заборгованість буде складати 4257 грн,виходячи з наступного : заборгованість за кредитом -7810,83 грн.,днів прострочення-425 днів,відсоткова ставка на день -30%/360=0,083%. За період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року розрахунок заборгованості за відсотками із урахуванням первісно встановленої відсоткової ставки - 30% річних (без підвищень),буде складати : 7810,83х0,083%х425=2755,27 грн. Станом на 01 вересня 2014 року нараховано відсотків до сплати -1702,66 грн (12 стовбець розрахунку).Погашення кредита відповідача з 01 вересня 2014 року (згідно виписки):01 жовтня 2014 року -автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 52хх24 UAH 20,93 ; 18 жовтня 2014 року службова операція ГО -скасування штрафу за прострочку ( 7016863@YEAR=2014),поповнення карти UAH 100.00 (це сторнування банком нарахованої пені, яке проведено у зв*язку із мешканням відповідача на терторії АТО );07 вересня 2017 року безготівкове поповнення. ДОЕНЦ, коментар до платежу : Perevod sredstv UAH 180.00.Отже,відсотки нараховані за узгодженою відсотковою ставкою 30% річних та несплачені відповідачем з дня фактичного користування кредитними коштами по 31 жовтня 2015 року (в межах строку дії картки ) складають : 2755,27+1702,66-20,93-180= 4257 грн.
         Нарахування процентів позичальнику  ОСОБА_1   після спливу дії кредитного договору з листопада 2015 року  по 30 грудня 2017 року ,як заявлено позивачем , не відповідає вимогам матеріального права і не узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12  від 28 березня 2018 року , де вмотивовано законодавчо врегульоване припинення нарахування процентів із закінченням строку дії кредитного договору. 
          Тобто,заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 13 жовтня 2010 року становить  по тілу кредиту-7810,83 грн.,заборгованість по процентам за користування кредитом 4257 грн. 
           Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи,апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідачем  належним чином зобов`язання не виконані .
           Між тим,відповідач  ОСОБА_1 у заявах про перегляд заочного рішення суду ,а також в апеляційній скарзі, зазначала про отримання двох карток банку,остання з них мала термін дії до жовтня 2015 року, та відповідно здійснювати будь-які платежі після вказаного часу не могла,перебіг позовної давності для позивача розпочався з листопада 2015 року,а позивач звернувся до суду з позовом лише 01 березня 2019 року,тобто після спливу строків позовної давності,які вона просила застосувати до спірних правовідносин (а.с.68-71,75-79).
          Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
         Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
         За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).
        При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
          За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
         Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу.
        Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.
         Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс14 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154 цс15.
         Позивачем надано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» по договору № SAMDN50000036739438,ІПН  НОМЕР_3 , яка підписана ОСОБА_1 13 жовтня 2010 року  ,із зазначенням про ознайомлення останньою з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми  плати за використання кредитних коштів (а.с.8,234).
        Так, за умовами договору, погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником до 25 числа кожного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.
       З  розрахунку заборгованості  вбачається,що   остання сплата  платежу  у розмірі 360 грн. була здійснена відповідачем 27 травня 2014 року . 
       Оскільки наступний місячний платіж відповідач повинен був внести до 25 червня  2014 року,приймаючи до уваги постанову Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року по справі № 6-154цс15, щодо обчислення загального строку позовної давності з моменті настання строку погашення чергового щомісячного платежу,такий строк у даній справі спливає у червні 2017 року.  Строк дії картки № НОМЕР_1 встановлений до жовтня 2015 року, а із позовом про повернення кредиту в повному обсязі банк звернувся 01 березня 2019  року , тобто зі спливом  строку позовної давності. Переривання перебігу позовної давності протягом вказаного строку не малося.
            Позиваючись до суду, банк стверджує отримання відповідачем кредиту у розмірі 8000 грн на умовах кінцевого терміну повернення, що відповідає строку дії картки.
           Укладеним між сторонами кредитним договором визначено строк його дії, що кореспондує до закінчення строку дії платіжної картки - строк погашення кредита в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. 
          Доказів на підтвердження строку дії картки,продовження (пролонгації) строку дії платіжної картки № НОМЕР_1 по кредитному договору б/н від 13 жовтня 2010 року  станом на дату звернення до суду з позовом (березень 2019 року ) позивачем не надано, тому наявні підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості, про що заявлено відповідачем.
         З представленого банком викопіювання по руху коштів на рахунку по  платіжній картці,  вбачається, що ОСОБА_1 здійснила останню транзакцію з використанням платіжної картки № НОМЕР_1   з поповнення рахунку готівкою 27 травня 2014  року  у розмірі 360 грн (а.с. 130 зв.с.).
         Також, з виписки по рахунку вбачається ,що  25 липня 2014 року виконано -службова операція ГО-скасування штрафу за прострочку (6873693)поповнення карти-50 грн;01 жовтня 2014 року -HEAD-OFFICE. автоматичне  списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 52хх24 20,93 грн;18 жовтня 2014 року -службова операція ГО-скасування штрафу за прострочку поповнення карти-100 грн; 07 вересня 2017 року безготівкове поповнення. ДОЕНЦ, коментар до платежу : Perevod sredstv UAH 180 грн.
         Проте, суд апеляційної інстанції,не вважає вказані суми платежів автоматичним погашенням простроченої заборгованості  та вольовою дією позичальника з погашення боргу, бо то є операцією банку, що систематично вчиняє кредитор. 
        На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягав на застосуванні позовної давності,апеляційний  суд вважає, що  є  усі підстави для відмови у задоволенні позову. При цьому,  апеляційний суд  встановив,що переривання перебігу позовної давності протягом вказаного строку не малося,оскільки самостійних дій на погашення кредиту боржником після  31 жовтня 2015  року  не вчинялося . 
       Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права , таке рішення у відповідній частині згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення  про  відмову у задоволенні  вказаних вимог згідно із вищенаведеним мотивуванням.
        Згідно ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача.   Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано,то суд апеляційної інстанції не вбачає нового розподілу судових витрат,понесених у зв*язку з розглядом справи у суді першої інстанції ,натомість ,відповідно до п.в ч.4 ст.382 ЦПК України ,судові  витрати,понесені  ОСОБА_1 , у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції  у розмірі 2881,50  грн. підлягають стягненню з  АТ КБ «ПриватБанк» .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382  ЦПК України, апеляційний суд -

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року - скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку  «ПриватБанк »  (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1 «Д», р/р НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299)  на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,судові витрати ,понесені у зв`язку з переглядом справи  у суді  апеляційної  інстанції  у  розмірі  2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну ) грн 50  коп.

             Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
              Повний текст постанови складений 12 лютого 2021 року. 

Судді: