Справа № 446/2567/15-ц                
Провадження № 22-з/811/28/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
       суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.
               секретар: Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту та за зустрічними позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» про визнання договорів поруки припиненими та визнання пункту кредитного договору недійсним, -        
в с т а н о в и л а :
постановою Львівського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.
       Рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту та зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» про визнання договорів поруки припиненими – скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким:
позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» 66744,72 доларів США заборгованості за кредитним договором № КF 47127 від 15.02.2008 року.
В задоволенні решти позову – відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» про визнання договорів поруки припиненими –задоволено.
Визнано поруку за договором поруки від 15 лютого 2008 року №РО 92656, укладеним між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») і ОСОБА_2 – припиненою.
Визнано поруку за договором поруки від 15 лютого 2008 року №РО 92657, укладеним між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») і ОСОБА_3 – припиненою.
В решті рішення суду – залишено без змін.
08 лютого 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У вказаній заяві ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути в його користь з позивача витати на професійну правничу допомогу у апеляційній інстанції у розмір 20000 грн. та обумовлений договором так званий «гонорар успіху» за позитивне вирішення справи (задоволення апеляційної скарги повністю чи частково) – 5% від ціни позову, що становить по курсу НБУ 28,06 станом на 02.02.2020р., в сумі – 99140,20 грн. 
В обґрунтування заяви вказує на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 02.02.2021 року частково задоволено його апеляційну скаргу. Вказує, що згідно Договору про надання правової допомоги від 01 жовтня 2017 року, таку йому надано адвокатом. З розрахунку розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу надану адвокатом, вбачається, що такий обрахований за надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20000 грн. Вказує, що долучає квитанцію до прибуткового касового ордеру №16 від 26.10.2017р. про сплату ним вказаних коштів в частині визначення вартості правової допомоги у апеляційній інстанції, а також обумовлений договором так званий «гонорар успіху» за позитивне вирішення справи (задоволення апеляційної скарги повністю чи частково) – 5% від ціни позову, що становить по курсу НБУ 28,06 станом на 02.02.2020р., в сумі – 99140,20 грн. вказує на те, що «гонорар успіху» має бути тільки сплачений ним. Зазначає, що судові витрати в суді апеляційної інстанції складаються з наступного: 18000грн. – ознайомлення, вивчення документів (доказів), формування правової позиції з приводу написання апеляційної скарги, пошук ревелантної судової практики, підготовка та написання додаткових та письмових пояснень з дорученням судової практики Верховного Суду – 1700грн., підготовка та написання клопотання про зупинення провадження у справі – 300 грн. Вважає, що стягнення вищенаведеної суми коштів за надану правничу допомогу та гонорар за позитивне вирішення справи є обґрунтованим, враховуючи складність справи, кваліфікацію адвоката, час затрачений на підготовку процесуальних і інших документів (заяв, письмових пояснень) та інше, важливість даної справи для заявника та його сім`ї, оскільки з нього намагається банк стягнути суму коштів, яка є нереальної для них. Такий розмір винагороди є спів розмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у Львівській області. До заяви заявник додав копію договору про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
З матеріалів справи вбачається, що в постанові Львівського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, ухваленій у даній справі, судом не було вирішено питання судових витрат. 
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення  (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду  від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої–п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.
Однак вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
З матеріалів заяви вбачається, що адвокатом Мацеєм М.М. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги 01.10.2017 року.
Згідно п. 4.3 Договору про надання правової допомоги, за ознайомлення, вивчення документів (доказів), формування правової позиції з приводу написання апеляційної скарги, підготовка та написання інших процесуальних та/або не процесуальних документів, в тому числі, однак не виключено заяв, заперечень, клопотань, письмових пояснень і ін.. клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі двадцять тисяч гривень. 
Згідно п. 4.4 вказаного Договору, Додатково у разі позитивного вирішення справи Апеляційним судом (задоволення апеляційної скарги повністю чи частково) клієнт сплачує адвокату гонорар (так званий «гонорар успіху») в розмірі 5% від суми позову.
З розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 05.02.2021 року вбачається, що на ознайомлення, вивчення документів (доказів), формування правової позиції з приводу написання апеляційної скарги, пошук ревелантної судової практики, підготовка та написання апеляційної скарги адвокатом затрачено 32 години та вартість вказаних послуг становить 180000 грн.; на пошук ревелантної судової практики, підготовку та написання додаткових та письмових пояснень з долученням судової практики Верховного Суду адвокатом затрачено 3 год. га хв.. та вартість вказаних послуг становить 1700 грн.; на підготовку та написання клопотання про зупинення провадження у справі адвокатом затрачено 30 хв. та вартість вказаного становить 300 грн.
Загальний час, який затрачений адвокатом на правничу допомогу в апеляційній інстанції становить 35 год. 50 хв. 
Згідно Акту про прийняття-передачі наданих послуг від 05 лютого 2021 року вартість послуг в Львівському апеляційному суді становить 20000 грн. Гонорар успіху за позитивне вирішення апеляційної скарги становить 5% від ціни позову та буде сплачений клієнтом в найближчий термін з моменту підписання даного акту.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №16 від 26.10.2017 року ОСОБА_1 сплатив адвокату 20000 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського апеляційного суду від 02 лютого позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» – задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» 66744,72 доларів США заборгованості за кредитним договором № КF 47127 від 15.02.2008 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Відтак, у відсотковому співвідношенні розмір позовних вимог Банку, у задоволенні частини яких відмовлено, складає 5,55 %. 
Враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Мацеєм М.М. ОСОБА_1 професійної правничої допомоги на суму 20000 грн., що підтверджені відповідними доказами, на користь відповідача з позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1110 грн.((20000*5,55%)/100%).
Вказані витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Водночас колегія суддів не вбачає підстав для стягнення на користь відповідача у цій справі «гонорару успіху» за позитивне вирішення справи (задоволення апеляційної скарги повністю чи частково) – 5% від ціни позову, що становить по курсу НБУ 28,06 станом на 02.02.2020р., в сумі – 99140,20 грн., виходячи з такого.
Колегія суддів оцінює можливість стягнення такого розміру витрат з огляду на те, що сторони обумовили сплату коштів саме за представництво інтересів у суді апеляційної інстанції.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді апеляційної інстанції та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.
З матеріалів справи вбачається, що у суді апеляційної інстанції, окрім зазначених в розрахунку документів, апеляційної скарги, письмових пояснень та клопотання про зупинення провадження у справі, адвокатом Мацеєм М.М. двічі подавалось клопотання про відкладення розгляду справи та у жодному судовому засіданні ні адвокат Мацей М.М. ні його довіритель ОСОБА_1 присутніми не були.
Відтак, колегія суддів не вбачає розумної потреби у таких витратах для цієї справи, не вважає, що вони відповідають критерію необхідності. Таким чином, не можна погодитися із доводами заявника про те, що гонорар за позитивне вирішення справи є обґрунтованим, враховуючи складність справи, кваліфікацію адвоката, час затрачений на підготовку процесуальних і інших документів (заяв, письмових пояснень) та інше, важливість даної справи для заявника та його сім`ї, оскільки з нього намагається банк стягнути суму коштів, яка є нереальної для них та те, що такий розмір винагороди є співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у Львівській області.
У свою чергу, вибір ОСОБА_1 адвоката, який представлятиме його інтереси, жодним чином не може бути критерієм для оцінки можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначене є правом сторін, яким вони вільно можуть розпоряджатися на власний розсуд.
Також колегія суддів не може погодитися із доводами заявника, що 5% від ціни позову, що становить по курсу НБУ 28,06 станом на 02.02.2020р., в сумі – 99140,20 грн. у разі задоволення апеляційної скарги повністю чи частково є абсолютно співмірним розміром витрат на правничу допомогу. 
Критерій розумності у спірному випадку стосується не суто розміру грошової суми від ціни позову, а оцінюється у співвідношенні із виконаною роботою, обставинами справи, тощо.
Таким чином, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення – 99140,20 грн. не   відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не   співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.
Колегія суддів також зазначає, що заява ОСОБА_1 не містить обґрунтування обсягу фактичних дій його представника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату.
Зважаючи на вказане, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в частині стягнення 99140,20 грн.
Окрім цього, в постанові Львівського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року не вирішено питання про стягнення судових витрат в частині стягнення судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволена частково. Позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту – задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» 66744,72 доларів США заборгованості за кредитним договором № КF 47127 від 15.02.2008 року. В задоволенні решти позову – відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» про визнання договорів поруки припиненими –задоволено. В решті рішення залишено без змін. Тобто апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Так, позивачу за первісним позовом слід було оплатити за подання позовної заяви 25347,09 грн. судового збору (1,5 % ціни позову) та такими було сплачено 25347,09 грн. Позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 слід було сплатити 1102,40 грн. судового збору за подання зустрічної позовної заяви, враховуючи наявність двох немайнових вимог, однак такими сплачено лише 551,20 грн. Позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 слід було сплатити 1102,40 грн. судового збору за подання зустрічної позовної заяви, враховуючи наявність двох немайнових вимог, однак такими сплачено лише 551,20 грн.
Крім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід було оплатити за подання апеляційної скарги 30307,07 грн. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні первісної позовної заяви, враховуючи наявність однієї майнової вимоги, 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , враховуючи наявність двох немайнових вимог, 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , враховуючи наявність двох немайнових вимог).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Львівського апеляційного суду від 08 січня 2019 року та від 04 березня 2019 року відстрочено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 30307,07 грн. (7307,07 грн. та 3000грн.) до ухвалення судового рішення у справі. 
Враховуючи те, що постановою апеляційного суду первісні позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 66744,72 доларів США заборгованості за кредитним договором, тобто позов задоволено на 94,45% з ОСОБА_1 слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» 23941,58 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання первісної позовної заяви (25347,09 грн. (94,45%) – 1405,51 грн. (5,55%).
Окрім цього, зважаючи на те, що зустрічний позов  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено повністю, слід стягнути з Акціонерного товариства«Таскомбанк» на користь  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 551,20 грн. (по 275,60 грн. кожному) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» 551,20 грн. судового збору в дохід держави, недоплаченого позивачами за зустрічним позовом  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Окрім цього, зважаючи на те, що у зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено та таким не доплачено 551,20 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, вказану суму слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави. 
Зважаючи на те, що позовні вимоги Банку у відсотковому співвідношенні задоволені на 94,5%, з ОСОБА_1 слід стягнути 26347,30 грн. судового збору в дохід держави за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» в дохід держави 1534,49 грн. судового збору, відстроченого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у справ.
Зважаючи на те, що зустрічні позовні вимоги  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено повністю слід стягнути Акціонерного товариства «Таскомбанк» в дохід держави 1212,64 грн. судового збору відстроченого до ухвалення судового рішення у справі.
Окрім цього, зважаючи на те, що у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено, слід стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави 1212,64 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, відстроченого до ухвалення судового рішення у справі.
Керуючись  ст.ст. 270, 258-259  ЦПК України, -    
                                               п о с т а н о в и л а :
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу – задовольнити частково. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» в користь ОСОБА_1 1110 грн. понесених витрати на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти заяви - відмовити.
Стягути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 23941,58 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 275,60 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» 551,20 грн. судового збору в дохід держави за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Стягнути з ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору в дохід держави за розгляд справи в суді першої інстанції.
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» в дохід держави 2747,13 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 26347,30 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави по 606,32 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції
Реквізити для стягнення судового збору в дохід держави: 
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                                              Я.А. Левик

Судді:                                                                        О.М. Ванівський 

                                                                                М.М. Шандра