ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 260/630/19
адміністративне провадження № К/9901/33345/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №260/630/19
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року (суд у складі головуючої судді - Калинич Я.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року (суд в складі колегії суддів: головуючої судді - Судової-Хомюк Н.М., суддів: Сеника Р.П., Хобор Р.Б.),

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив:
1.1. визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відносно відмови у вчиненні дій, встановлених постановою Великої Палати Верховного Суду про включення до складу (розміру) грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди;
1.2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати ОСОБА_1 з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної грошової винагороди;
1.3. зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області провести виплату різниці між фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсію за вислугу років та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться її розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року;
1.4. допустити до негайного виконання присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць;
1.5. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
2. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
3. Рішення судів мотивовані тим, що спір між позивачем та відповідачем у цій справі є аналогічним спору, який був вирішений у справі №260/265/19.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
5. Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки підстави та предмет позову у справі №260/630/19, що розглядається, не є тотожним підставам та предмету позову у справі №260/265/19.
6. Верховний Суд ухвалою від 21 грудня 2020 року відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
7. Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
9. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів верховного Суду дійшла наступних висновків.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у лютому 2019 року позивач звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просив:
1. Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 31 грудня 2013 року пенсії за вислугу років із сум грошового забезпечення з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 , з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років із суми 4639,04 грн., з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити різницю між фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсією за вислугу років та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року.
3. Допустити до негайного виконання присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі №260/265/19 у задоволенні вищенаведених позовних вимог було відмовлено. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі №260/265/19 - без змін.
10.           Як вбачається зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій по справі  №260/265/19 суди вирішували питання про врахування при призначенні пенсії таких видів грошових виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу та дійшли висновку, що останні не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення осіб начальницького складу Збройних Сил України, які враховуються при обчисленні розміру пенсії за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців.
Разом з тим, у справі №260/630/19, що розглядається, предметом позову є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати ОСОБА_1 з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної грошової винагороди.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що питання наявності підстав для врахування сум щомісячної грошової винагороди військовослужбовцю при призначенні пенсії не вирішувалось під час розгляду справи №260/265/19, а тому висновки в оскаржуваних судових рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій про тотожність предмету і підстав позову у справі №260/265/19 та №260/630/19 є помилковими.
Право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" гарантує всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.
Предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами.
У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи.
У справі №260/265/19 позивач звернувся до суду у зв`язку з тим, що, починаючи із  31 грудня 2013 року по день звернення до суду (лютий 2019 року) відповідач виплачує йому пенсію без врахування сум грошового забезпечення з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У справі №260/630/19 позивач просить нарахувати йому пенсію за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної грошової винагороди та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсію за вислугу років та розміром пенсії за вислугу років та тією, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року. При цьому, період, за який має бути розглянуто судами порушене право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, має визначатися із врахуванням дати звернення до суду із цим позовом - травень 2019 року.
Таким чином, спірний період у справі №260/265/19 протягом якого, як вважає позивач, має бути обрахована його пенсія та виплачено різницю між фактично сплаченою пенсією та тією, що мала бути йому нарахована та сплачена, - із  31 грудня 2013 року по лютий 2019 року.
У справі №260/630/19 такий період становить із 31 грудня 2013 року по травень 2019 року.
За таких обставин, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку про наявність судового рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим помилково застосували до спірних правовідносин положення пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України. 
11. Частиною першою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
12. З огляду на викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід скасувати, а справу №260/630/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
13. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року по справі № 260/630/19 - скасувати.
3. Справу № 260/630/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити дії - направити до Закарпатського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       А.І. Рибачук
                                                                      Л.В. Тацій