ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6867/20 Справа № 205/9368/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Шавула В. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несплату аліментів, – 

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що Шевченківському ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №22305965 з примусового виконання виконавчого листа №2-1938 від 16.03.2010 року виданого апеляційним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Відповідач нерегулярно та не у повному обсязі сплачує аліментів, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті аліментів в сумі 106987,44 грн. та пеню за несплату аліментів у розмірі 32009,51 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , вирішено стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 32009,51 грн; стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2000,00 грн; стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та ухвалення у цій частині нового рішення про задоволення даної позовної вимоги.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині відсутні, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що в провадженні Шевченківського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває ВП №22305965 з примусового виконання виконавчого листа №2-1938 виданого 16.03.2010 року апеляційним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с.4).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області станом на 01.02.2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 106987,44 грн. (а.с.27-28).
Судом першої інстанції з урахуванням довідки-розрахунку заборгованості по аліментам Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській обл.встановлено, що загальна сума пені становить 32356,54 грн., але підлягає стягненню сума пеня заявлена позивачем до стягнення яка становить 32009,51 грн., так як відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог та не має правових підстав виходити за їх межі.Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2020 року в частині розрахунку та розміру стягнутої пені в апеляційному порядку не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я та постійне місце роботи, що підтверджується, зокрема, його письмовою заявою від 01.04.2020 року (а.с.38).
Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши наявність судового рішення про стягнення аліментів, яке набрало законної сили; приймаючи до уваги, що стягнення аліментів на виконання рішення суду, що набрало законної сили, передбачене в порядку примусового виконання рішення відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в межах процедури виконавчого провадження, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 106987,44 грн.
Вимога позивача про повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання судового рішення про стягнення аліментів, є безпідставною. Подвійне стягнення судовими рішеннями однієї і тієї ж суми недопустиме, а позивач скористався своїм правом на звернення до відповідного відділу державної виконавчої служби із виконавчим листом для здійснення дій щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів (в тому числі і наявної заборгованості).
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Колегія звертає увагу, що, згідно змісту апеляційної скарги, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2020 року в частині стягнення з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в сумі 32009,51 грнне оскаржується, тому апеляційний суд переглядає дану справу в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2020 року – в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий 

Судді