УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2021 року
м. Київ
справа № 442/4558/20
провадження № 51-1005ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року,
встановив:
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2020 року задоволено клопотання начальника Державної установи «Дрогобицька виправна колонія № 40». Приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 березня 2020 року та визначено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі – КК) на строк 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК ОСОБА_4 за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2018 року та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 06 листопада 2020 року залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2020 року – без змін.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року, в якій просить переглянути ці рішення.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Статтею 424 Кримінального процесуального Кодексу України (далі – КПК) визначений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Згідно з частинами 1, 2 вказаної статті процесуального закону у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України складається не лише з цього Кодексу, але й з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та інших законів України. 
Статтею 129 Конституції України закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що вони стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК. 
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. 
Частиною 6 ст. 539 КПК визначено зокрема, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
З урахуванням положень ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК, ухвала суду щодо розгляду клопотання (подання) про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, а також ухала апеляційного суду, постановлена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачено статтями 424, 539 КПК. 
Така позиція суду узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                              ОСОБА_3