ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1031/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №340/1031/20 за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління Держпраці у Кіровоградській області     про  визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просила:
- винести рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області в частині оформлення результатів фактичної перевірки Актом перевірки;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області №26/11-28-33-03/2833521241/ТД-ФС від 12.03.2020 року, якою на фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 141690,00 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС від 12.03.2020 року, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі та 4723,00 грн. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови про накладення штрафу від 12.03.2020 року №26/11-28-33-03/2833521241/ТД-ФС, №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС, винесені уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ФОП ОСОБА_1 з 18.06.2014 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (РНОКПП - НОМЕР_1 ), основним видом діяльності є КВЕД 47.11- роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.17-18).
За договором про надання торгівельної площі на ринку в тимчасове користування №173 від 01.12.2019 року, укладеним з ТОВ "Домініон-К", ФОП ОСОБА_1 та актом приймання-передачі від 01.01.2020 року, використовує торгівельну площу розміром 104.0 кв. м на ринку “Привокзальний”, що розташований у АДРЕСА_1 (а.с.21-23, 24). На цьому об`єкті позивач вела господарську діяльність, здійснюючи роздрібну торгівлю в магазині-кафетерії.
На підставі наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області №106 від 21.01.2020 року посадовими особами контролюючого органу  22.01.2020 року проведено фактичну перевірку господарського об`єкту - магазину - кафетерію, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 з 22 січня 2020 року тривалістю 3 доби з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами перевірки складено акт перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року, відповідно до висновків якого встановлено наступні порушення:
-          вимог Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині неподання до органів ДПСУ “Повідомлення про прийняття працівника на роботу”;
-           вимог статей 21, 24 КЗпП України (а.с.100-101). 
Зокрема в акті вказано, що згідно даних інформаційних систем ГУ ДПС у Кіровоградській області станом на 24.01.2020 року у ФОП ОСОБА_1 рахується 8 найманих працівника, саме:
-      ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 );
-      ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 );
-      ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 );
-      ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 );
-      ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 );
-      ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 );
-      ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 );
-      ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ).
З акту перевірки вбачається, що на момент проведення перевірки в приміщенні господарського об`єкту - магазину -кафетерію, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали торгівлю 5 осіб, з них одна особа жіночої статі, яку ідентифікувати не вдалось. Від надання пояснень стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 не ідентифікована особа відмовилась. Згідно наданого в ході проведення перевірки письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 вх. № 2930/ФОП від 23.012020 року, для здійснення господарської діяльності на підставі укладених трудових договорів залучені 8 найманих працівників. Крім того, частина приміщення площею 30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 надано в суборенду ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ) дата державної реєстрації 23.01.2020 року, згідно договору суборенди від 20.01.2020 року.
Акт ФОП ОСОБА_1 підписано 24.01.2020 року та зазначено, що з висновкам не погоджується.
У січня 2020 року позивачем до ГУ ДПС у Кіровоградській області подано заперечення на акт перевірки  №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року (а.с.69-70).
За результатами розгляду вказаного заперечення ГУ ДПС у Кіровоградській області листом від 06.02.2020 року №526/ФОП/11-28-33-03-11 повідомило, що висновки акту фактичної перевірки залишено без змін (а.с.71).
Акт перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року надійшов до Управління Держпраці 11.02.2020 року, про що позивача повідомлено листом №15-20-02/706-20 від 11.02.20 року (а.с.99, 110).
17.02.2020 року позивачка звернулась до відповідача – Управління Держпраці у Кіровоградській області, із запереченнями на акт перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області  №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року (а.с.108). 
Відповідач листом від 19.02.2020 року №15-20-02/816-20 повідомив позивачку про те, що чинним законодавством не передбачено розгляд Управлінням Держпраці заперечень до актів перевірок, проведених іншими контролюючими органами (а.с.109).
12.03.2020 року уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області винесено постанови про накладення штрафу:
- №26/11-28-33-03/2833521241/ТД-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі 141690,00 грн. за порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України (а.с.112);
- №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 /ІП-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) накладено штраф у розмірі та 4723,00 грн. за порушення вимог Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині неподання до органів ДПСУ “Повідомлення про прийняття працівника на роботу” (а.с.113).
Вказані постанови направлені на адресу ФОП ОСОБА_1 12.03.2020 року листом №15-20-02/1168-20 (а.с.111).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновки акту перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю є безпідставними та необґрунтованими, а винесені на підставі цього акту спірні постанови про накладення штрафу №26/11-28-33-03/2833521241/ТД-ФС від 12.03.2020 року та №26/11-28-33-03/2833521241/ІП-ФС від 12.03.2020 року є незаконними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 № 96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 2 якого дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.
Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. 
Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб – підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України. 
Відповідно до частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".
Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. 
Отже, акт перевірки територіального органу ДПС може бути підставою для розгляду справи про накладення штрафу, як правова підстава.
Відповідно до пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Згідно з пунктом 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку. 
Тобто, за наслідками розгляду справи державний орган може дійти висновку про складання постанови про накладення штрафу або про відсутність підстав для притягнення до відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні постанови №26/11-28-33-03/2833521241/ТД-ФС від 12.03.2020 року та №26/11-28-33-03/2833521241/ІП-ФС від 12.03.2020 року про накладення штрафу прийняті на підставі акту фактичної перевірки здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року, складеного ГУ ДПС у Кіровоградській області, яким встановлено порушення позивачкою вимог Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині неподання до органів ДПСУ “Повідомлення про прийняття працівника на роботу” та статей 21, 24 КЗпП України. ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацами 2 та 8 частини 2 статті 265 КЗпП України. 
Відповідно до абзацу 2 та 8 частини 2 статті 265 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі:
- фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
- порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення;
В той же час в акті перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року зафіксовано, що у ході здійснення фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області згідно даних інформаційних систем станом на 24.01.2020 року встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 рахується 8 найманих працівника, саме: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ); ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ); ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ); ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ); ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ); ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_8 ); ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_9 ). 
При цьому на момент проведення перевірки в приміщенні господарського об`єкту - магазину-кафетерію, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали торгівлю 5 осіб, з них одна особа жіночої статі, яку ідентифікувати не вдалось. Від надання пояснень стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 не ідентифікована особа відмовилась. 
Згідно наданого в ході проведення перевірки письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 вх. № 2930/ФОП від 23.012020 року, для здійснення господарської діяльності на підставі укладених трудових договорів залучені 8 найманих працівників. Крім того, частина приміщення площею 30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 надано в суборенду ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_10 ) дата державної реєстрації 23.01.2020 року, згідно договору суборенди від 20.01.2020 року (а.с.100-101).
Водночас, доказів того, що у приміщенні магазину позивачки, дійсно одна не встановлена особа працювала, в акті перевірки не міститься, оскільки податковим органом в акті перевірки здійснено посилання саме на “Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу”, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, яким визначено порядок подання та форму повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Зокрема, зазначено, що повідомлення подається до органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. При цьому ФОП ОСОБА_1 , в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 “Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу”, на час початку проведення перевірки (час ознайомлення з наказом про проведення фактичної перевірки), а саме на 13 год. 37 хвилин 22.01.2020 року, не повідомлено територіальні органи ДПС за місцем обліку про прийняття на роботу працівника (не ідентифікована особа). 
Крім того, в акті перевірки зазначено, що не ідентифікована фізична особа, яка здійснювала торгівлю, допущена до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. 
Частиною 1 статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.    
Відповідно до частин 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. 
Статтею 29 КЗпП України передбачено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. 
Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Приписами статті 1 Закону України “Про охорону праці” визначено, що роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю; працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом). 
Згідно зі статтею 46 Господарського кодексу України підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. При укладенні трудового договору (контракту, угоди) підприємець зобов`язаний забезпечити належні і безпечні умови праці, оплату праці не нижчу від визначеної законом та її своєчасне одержання працівниками, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до законодавства України. 
Отже визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення факту використання позивачем як фізичною особою-підприємцем у її підприємницькій діяльності найманої праці особи без укладення трудового договору, та наявність ознак трудових правовідносин між нею як роботодавцем та такою особою як працівником.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач здійснює підприємницьку діяльність на торгівельній  площі розміром 104.0 кв. м на ринку “Привокзальний”, згідно договору про надання торгівельної площі на ринку в тимчасове користування №173 від 01.12.2019 року, укладеним з ТОВ "Домініон-К". Також у своїй діяльності використовує найману працю восьми осіб, на працевлаштування яких є всі підтверджуючі документи. Крім того частину вказаного нежитлового приміщення у позивача орендує фізична особа - ОСОБА_10 (РНОКПП - НОМЕР_10 ).
Наведені пояснення позивачем були викладені письмово від 23.01.2020 року, та надані ГУ ДПС у Кіровоградській області (а.с.32-33).
Водночас в акті перевірки №26/11-28-33-03/ НОМЕР_1 від 24.01.2020 року не підтверджено жодним доказом факт використання позивачем у своїй підприємницькій діяльності найманої праці не ідентифікованої особи, про яку зазначену в акті. Крім того в акті перевірки не зазначено, що не ідентифікована особа здійснювала реалізацію товару чи виконувала будь-яку іншу роботу пов`язану з веденням підприємницької діяльності саме позивачем.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на правомірність винесення оскаржуваних постанов про накладення штрафу,  що узгоджується з приписами Порядку № 509. Колегія суддів погоджується з цим, водночас зазначає, що в даному випадку акт перевірки не містить жодних доказів того, що не ідентифікована особа здійснювала роботу, пов`язану з підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_1 , а тому не може бути беззаперечною підставою для винесення оскаржуваних постанов. Окремо колегія суддів зазначає, що не всебічне висвітлення інформації в акті перевірки, зокрема відсутність конкретних даних, що здійснення роботи невстановленою особою має відношення до позивача, як роботодавця, не підтверджено жодним доказом, а тому є лише припущенням наведених обставин. 
Таким чином помилки або недоліки одного органу владних повноважень не повинні бути підставою для прийняття рішення іншим органом владних повноважень щодо накладення санкції на позивача.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанови про накладення штрафу від 12.02.2020 року №26/11-28-33-03/2833521241/ТД-ФС, №- №26/11-28-33-03/2833521241/ІП-ФС  підлягають скасуванню.
Отже, під час розгляду даної справи суд ухвалив рішення на підставі встановлених ним обставин, відповідних їм доказів, з урахуванням власних висновків щодо правомірності певної поведінки позивача та з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваного припису та постанови про накладення штрафу, а відповідно, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №340/1031/20 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко