УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/5627/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П. 
Категорія 82 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Миніч Т.І., Шевчук А.М., 
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №296/5627/19 за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», третя особа – Державне підприємство «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про визнання дій протиправними та скасування акту-розрахунку необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. в м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :
У червні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 та є споживачем природнього газу, який постачається за посередництвом оператора ГРМ АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз». Представниками відповідача (контролерами) було здійснено перевірку стану обліку природного газу з побутовим лічильником, на підставі якого, останніми було складено акт №1151. Вказаним актом було зафіксовано наявність у споживача лічильника №2778779 типу GМ моделі RS/2001-2LA, який розташований на вулиці. Представниками відповідача не здійснювалась перевірка лічильника на мінімальній витраті, проте встановлено, що при роботі лічильника чути шум. При перевірці також було висловлено сумнів щодо правильності його роботи, зважаючи на зупинку лічильника під дією магнітного поля. Зазначені дії відповідача вчинялись без будь-яких вимірювальних пристроїв, лише за допомогою звичайного магніту. Цього ж дня, представниками відповідача було складено акт демонтажу засобу вимірювальної техніки, в якому зазначено, що у приладу відсутні механічні пошкодження та ознаки самовільного втручання в роботу засобу вимірювальної техніки, цілісність пломб та задовільний стан різьбових з`єднань, наявність відбитку повірочного тавра. Зазначав, що без його участі було складено акт про порушення №1432, яким визначено несанкціоноване втручання споживачем в роботу ЗВТ та акт про порушення №1431, яким визначено несанкціоноване підключення газових приладів. Державним підприємством «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» відповідачу було видано довідку про непридатність лічильника газу побутового типу САМГАЗ G4 №2778779 (невідповідність вимогам ДСТУ 3336-96). Дослідження було здійснено за відсутності споживача. При проведенні дослідження не з`ясовувалось питання чи відбувалось втручання зі сторони споживача у роботу вимірювального приладу, чи правильно здійснює облік спожитого газу вилучений вимірювальний прилад. Комісією з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу, АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» було прийнято рішення провести нарахування витрат газу споживачу за 12 місяців втручання в роботу лічильника газу шляхом прихованих заходів, проте висновок про непридатність досліджуваного засобу вимірювальної техніки не зроблено. За 12 місяців позивачу було нараховано 9498,10 куб.м. газу за ціною 127297,48 грн. ОСОБА_1 вважає, що такі показники газу не відповідають середньомісячним витратам газу позивача як споживача. Відповідачем було здійснено розрахунок за 12 місяців з невідомими вихідними даними про те, що середньорічна витрата газу споживача становить 9498 куб.м газу. ОСОБА_1 зазначав, що відповідач, як оператор газорозподільної системи, не мав правових підстав здійснювати донарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, у зв`язку з відсутністю магнітного індикатора на лічильнику газу, встановленого відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Також позивач зазначає, що висновки відповідача щодо самовільного підключення газових приладів не відповідає дійсності, оскільки всі дії щодо підключення/відключення газових приладів, обслуговування димовентиляційних каналів відображено у контрольному журналі, в якому наявний запис, здійснений працівником відповідача про пуск газового котла та інших газових приладів. Посилаючись на безпідставні звинувачення відповідача щодо несанкціонованого втручання споживача, в даному випадку позивача, в роботу газового лічильника, ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 27.03.2019 та стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» понесені ним судові витрати.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2020 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що висновок суду щодо обраного позивачем способу захисту права шляхом скасування акту-розрахунку від 27.03.2019 не сприятиме ефективному відновленню порушеного права, оскільки рішення комісії з розгляду актів чинне, а тому підлягає виконанню є необґрунтованим, так як, однією із вимог позивача є визнання дій відповідача протиправними, що включає у себе визнання протиправними дій щодо ухвалення рішення щодо притягнення позивача до відповідальності.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 .
28 лютого 2019 року представниками відповідача здійснено перевірку стану обліку природного газу з побутовим лічильником у будинку АДРЕСА_1 , в результаті якої, складено акт №1151.
Згідно з вказаним актом, в результаті перевірки встановлено, що при роботі лічильника чути шум. Лічильник реагує на магнітне поле (зупиняється лічильний механізм). Візуально скло, тавро не пошкоджене. В розділі «виявлені порушення» вказаного акту зазначено, що лічильник реагує на магніт. У цей же день, 28.02.2019 представниками відповідача складено акт про порушення за №1432, відповідно до якого, виявлено ознаки порушення, передбаченого п.п.3, п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем - несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ). У п.5 вказаного акту зазначено, що за виявленими порушеннями споживачу необхідно з`явитися в  АТ «Оператор газорозподільної системи «ЖИТОМИРГАЗ» з метою усунення порушення. У п.8 вказаного акту зазначено, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 27.03.2019 та вказано адресу. Також в акті міститься відмітка про те, що позивач відмовився від підпису в розділі про ознайомлення споживача з актом про порушення.
Діючи у відповідності до вимог п.п.1,2 глави 10 розділу Х Кодексу ГРМ, 28.02.2019 представниками відповідача було ініційовано проведення експертизи лічильника газу «RS» G №2778779, про що складено протокол. У протоколі, зокрема, зазначено, що пломба представника оператора ГРМ ціла, пломба Держповірника - ціла. Згідно протоколу, газовий лічильник позивача було упаковано в пакет з пломбою № R23918987, позивача повідомлено про необхідність прибути на експертизу 05.03.2019 за адресою: вул.Селецька, 33 А, м.Житомир.
За результатом проведеної експертизи лічильника газу складено акт №3034 від 05.03.2019 року. Згідно висновків комісії ПАТ «Житомиргаз» виявлено втручання в роботу лічильного механізму, шляхом внесення конструктивних змін.
За результатом зовнішнього огляду лічильника газу експертизою встановлено, зокрема, цілісність заводської пломби та повірочного тавра; відсутність механічних пошкоджень; виявлені потертості фарби біля скла відлікового механізму.
ОСОБА_1 підписав вказаний акт із зауваженнями, вказавши, що не згоден з потертостями на металі.
Актом про порушення №2578 від 05.03.2019, який складено відділом лабораторних вимірів  ПАТ «Житомиргаз», встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. У вказаному акті зазначено, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 27.03.2019 року. На засідання комісії запрошено споживача або уповноважену ним особу.
Складений акт про порушення №2578 від 05.03.2019 було винесено на розгляд постійно діючої комісії відповідача по розгляду актів про порушення.
27 березня 2019 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу було прийнято рішення про нарахування ОСОБА_1 відповідно до п.1 гл.3 розд. ХІ Кодексу ГРМ збитків за 12 місяців втручання в роботу лічильника газу шляхом прихованих заходів.
У зв`язку із встановленим порушенням, на підставі акту про порушення № №1431 від 28 лютого 2019 року, за результатами його розгляду на засіданні комісії 27 березня 2019 року ПАТ «Житомиргаз» був складений акт-розрахунок, за яким, вартість необлікованого газу за період з 26 лютого 2018 року по 26 лютого 2019 року складає 127 297,48 грн. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права.
Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком.
Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року.
Статтею 13 Закону України «Про ринок природного газу», визначені права та обов`язки споживача, зокрема встановлено, що споживач газу зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу, у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. 
Відповідно до пункту 1 та 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
Згідно пункту 8 та 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
Відповідно до пункту 11 та 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.
При задоволенні комісією акта про порушення, складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.
       Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

       Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19) вказано, що «предметом позову у справі № 522/12901/17-ц є скасування протоколу засідання комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 29 червня 2017 року № 67 щодо розгляду акта про порушенняПКЕЕ від 16 травня 2017 року № 036296 та визнання дій комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо розгляду зазначеного акта неправомірними. При розгляді справи № 522/12901/17-ц Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й узагалі не підлягають судовому розгляду. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/12901/17-ц складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Оскільки у справі № 910/17955/17 предметом позову є скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, а у справі № 522/12901/17-ц питання щодо скасування рішення комісії не було предметом розгляду, то підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18), відсутні. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача».
Предметом позову в цій справі є вимога про визнання протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та скасування акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 27.03.2019 року. 
Складений акт-розрахунок від 27.03.2019  необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу - це документ, який відображає нарахування вартості газу та є наслідком реалізації рішення засідання комісії з розгляду актів про порушення від 18 квітня 2017 року.
Разом з тим, саме комісією відповідача за результатом розгляду актів про порушення приймалось рішення про здійснення нарахування або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу в зв`язку з встановленими порушеннями.
       Апеляційний суд вважає, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стало оскарження дій ПАТ «Житомиргаз» щодо нарахування збитків (штрафу), завданих позаобліковим користуванням послугами з газопостачання, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. 
       З врахуванням наведених вимог закону та обставин справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивач обрав неефективний спосіб захисту права шляхом скасування акту - розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 27 березня 2019 року, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.  
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанцій по суті вирішення спору. Судом правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, апеляційний вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.          
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий 

Судді