ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/4458/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Бакуліна С.В., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача-1 - Мацьола Д.С.,
відповідача-2 - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка"

на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Дідиченко М. А., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.
від 18.11.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВ - Україна"
до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка"
про визнання додаткового договору недійсним.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАВ - Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" (з урахуванням заяви від 27.05.2020) про визнання недійсним, укладеного між відповідачами, додаткового договору від 25.10.2019 про внесення змін до договору управління майном (активами) від 25.10.2018 в частині збільшення строку управління корпоративними правами Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ФАВ - Україна".

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВ-Україна" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" про визнання додаткового договору недійсним залишено без розгляду, на підставі частин 3, 10 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем було подано до Господарського суду міста Києва інший позов до цього ж відповідача з предметом та з підстав, які включають предмет та підставу позову у справі №910/4458/20, і щодо такого позову на час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. 

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 у справі  № 910/4458/20 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2020, справу передано для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстави позовів у справах № 910/4458/20 та № 910/3971/20 не є повністю ідентичними та станом на 17.09.2020 справа № 910/3971/20 Господарським судом міста Києва вже слухалась по суті, тому є помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі частин 3, 10 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у даній справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що:

- суд апеляційної інстанції порушив приписи пункту 3 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки оскарження одного і того ж правочину в межах різних судових проваджень є незаконним;

- суд апеляційної інстанції порушив приписи пункту 10 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі № 910/4458/20 ще не була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі № 910/3971/20;

- суд апеляційної інстанції порушив приписи частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов у справі №910/4458/20 в порівнянні з позовом у справі № 910/3971/20 не містить інших підстав позову; позивач як учасник справи № 910/3971/20 за своєю волею не виконав свої процесуальні обов`язки та не скористався своїми процесуальними правами.

5. Доводи інших учасників справи

Позивач подав відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка", в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм процесуального права.

Крім того, у клопотанні від 26.01.2021, яке надійшло до початку судового засідання,  позивач просить розгляд касаційної скарги проводити без участі представника позивача.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
6. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

7. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Пунктом 3 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З системного аналізу положень зазначеної норми вбачається, що для залишення позову без розгляду за вказаних підстав необхідна одночасна наявність наступних умов: наявність провадження з аналогічного спору в цьому або іншому суді; спір між тими самими сторонами; спір про той самий предмет; спір з тих самих підстав.

Отже, наявність всіх вищевказаних ознак тотожності спорів тягне за собою наслідки у вигляді залишення позову без розгляду.

Також для залишення позову без розгляду на підставі положень пункту 10 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України необхідна наявність ознак тотожності позовів, зокрема, предмета та підстав.

Згідно з частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

З викладеного вбачається, що підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. 

Як встановлено судом апеляційної інстанції, звертаючись із позовом у даній справі № 910/4458/20 про визнання недійсним, укладеного між відповідачами, додаткового договору від 25.10.2019 про внесення змін до договору управління майном (активами) від 25.10.2018 в частині збільшення строку управління корпоративними правами Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ФАВ - Україна", правовими підставами для визнання оспорюваного додаткового договору недійсним у відповідній частині позивач визначив порушення під час його укладення норм частин 2, 3 статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", а саме того, що дія договору про управління активами припиняється у разі скасування арешту прийнятих в управління активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави. Згідно з позицією позивача, починаючи з 25.01.2019 передача в управління корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" (в частині належній засновнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "ФАВ - Україна") мала б відбуватись у порядку, встановленому частиною 2 статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", тобто із проведенням оцінки активів та конкурсу із визначення управителя, а не укладенням додаткової угоди від 25.10.2019 про внесення змін до договору управління майном (активами) від 25.10.2018.

Натомість, звертаючись із позовом у справі № 910/3971/20 про визнання недійсним додаткового договору від 25.10.2019 про внесення змін до договору управління майном (активами) від 25.10.2018, укладеного між відповідачами, правовими підставами для визнання оспорюваного додаткового договору недійсним позивач визначив порушення під час його укладення норм частини 4 статті 36, статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки всупереч наведеним нормам оспорюваним додатковим договором було внесено зміни до істотних умов договору - строку його дії.

З огляду на викладене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що підстави позовів у справі № 910/4458/20 та у справі №910/3971/20 не є ідентичними.

Таким чином, враховуючи те, що підстави позовів у справах № 910/4458/20 та № 910/3971/20 не є ідентичними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пунктів 3, 10 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, та, як наслідок, про скасування ухвали суду першої інстанції від 17.09.2020 про залишення позову без розгляду та передачу справи для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі № 910/3971/20 та станом на 17.09.2020 (дату прийняття ухвали суду першої інстанції у даній справі №910/4458/20 про залишення позову без розгляду) Господарським судом міста Києва вже слухалась по суті справа № 910/3971/20.

Наведеним вище спростовуються доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанцій пунктів 3, 10 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції приписів частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач як учасник справи № 910/3971/20 за своєю волею не виконав свої процесуальні обов`язки та не скористався своїми процесуальними правами, Суд відхиляє як неспроможні, так як зазначеною нормою визначено процесуальні права та обов`язки сторін, а не суду. Крім того, дослідження питань використання своїх прав чи виконання своїх обов`язків сторонами у справі № 910/3971/20 не належить до повноважень судів у даній справі №910/4458/20.

Отже, доводи скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не знайшли підтвердження під час касаційного провадження.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

9. Судові витрати

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2020 у справі № 910/4458/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        Н.М. Губенко

Судді                                                                                                    С.В. Бакуліна

                                                                                                             О.А. Кролевець