П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
20 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/197/20	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 59 Будинку офіцерів, Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, 59 Будинку офіцерів, Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України (залучено судом першої інстанції як співвідповідача), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність МОУ щодо не включення до наказу Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України (далі - Управління комунікацій та преси МОУ) (по стройовій частині) від 06 серпня 2019 року №98 пункту стосовно нарахування та виплати йому грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 років (56 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06 серпня 2019 року з урахуванням суми грошової компенсації втрат доходів від сплати податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 49825,44 грн.; зобов`язати МОУ нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 років (56 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06 серпня 2019 року з урахуванням суми грошової компенсації втрат доходів від сплати податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 49825,44 грн.; зобов`язати Будинок офіцерів на підставі наказу МОУ виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 років (56 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06 серпня 2019 року з урахуванням суми грошової компенсації втрат доходів від сплати податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 49825,44 грн..
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки. Також суд зобов`язав Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій за період з 2016 по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06 серпня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове, яким визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, та зобов`язати МОУ через 59 Будинок офіцерів (м. Одеса) нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06 серпня 2019 року.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Телерадіостудії Міністерства оборони України «Бриз» на посаді головного редактора.
У 2016 році позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2016 року.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 04 червня 2019 року №309 позивача звільнено у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5  ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  (за станом здоров`я).
20 липня 2019 року позивач звернувся до начальника Управління комунікацій та преси МОУ щодо виплати йому при звільненні компенсації за невикористану додаткову відпустку за період 2016-2019 роки, передбачену ч.1  ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Наказом начальника Управління комунікацій та преси МОУ (по стройовій частині) від 06 серпня 2019 року № 98 позивача, звільненого наказом Міністра оборони України від 04 червня 2019 року №309, визначено вважати таким, що справи здав та з 06 серпня 2019 року виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення Телерадіостудії МОУ «Бриз».
У вказаному наказі Управління від 06 серпня 2019 року №98 зазначається про розрахунок з позивачем, виплату йому матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги, проте не зазначено про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період 2016-2019 роки.
Згідно з довідкою Управління від 27 листопада 2019 року № 352/1/1808 позивачу за період 2016-2018 рік додаткові відпустки відповідно до  ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не надавалися.
Листом Управління комунікацій та преси Міноборони України № 352/2/1484 від 30 вересня 2019 року позивача повідомлено, з посиланням на п.19  ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що при звільнені з військової служби грошова компенсація за ненадані під час особливого періоду дні додаткових і соціальних відпусток не виплачуються. 
01 листопада 2019 року позивач подав до начальника Управління заяву про внесення змін до наказу Управління комунікацій та преси Міноборони України від 06 серпня 2019 року №98 щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати йому грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Листом Управління комунікацій та преси Міноборони України №352/2/1844 від 03 грудня 2019 року, з посиланням на роз`яснення Юридичного департаменту МОУ, які носять інформаційний та рекомендаційний характер, позивача повідомлено, що виплату компенсацій за невикористані дні вказаної додаткової відпустки необхідно здійснювати на підставі відповідних рішень суду. На момент звернення позивача із заявою не визначені процедура та порядок надання вказаної компенсації.
Відмова у виплаті компенсації за невикористані дні вказаної додаткової відпустки і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позову в частині, суд першої інстанції враховував, що позивач перебував на забезпеченні в структурному підрозділі Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України - Телерадіостудії Міністерства оборони України «Бриз» та саме наказом вказаного Управління від 06 серпня 2019 року №98 визнано позивача, звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 04 червня 2019 року №309, вважати таким, що справи та посаду здав та з 06 серпня 2019 року виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення Телерадіостудії Міністерства оборони України «Бриз», а тому дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 роки та зобов`язання Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу вказану грошову компенсацію.
Крім того, судом було зазначено, що виплата грошової компенсації сум податку з грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення в силу вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44. Незважаючи на те, що позивач звільнений з військової служби, він просить поновити його права, порушені саме під час проходження служби та при звільненні з неї щодо грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 роки, яка розраховується саме з грошового забезпечення з відшкодуванням втрат утриманих сум податку на доходи фізичних осіб.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.
Положеннями ч.1 та 3 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Так, подаючи апеляційну скаргу та заявляючи прохання про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки та зобов`язати Міністерство оборони України через 59 Будинок офіцерів (м.Одеса) нарахувати та виплатити спірну грошову компенсацію, ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до пункту 4.1 Статуту Телерадіостудії Бриз фінансове забезпечення діяльності телерадіостудії Міністерства оборони України “Бриз” здійснюється через 59 будинок офіцерів Міністерства оборони України, а оскільки він перебував на посаді головного редактора телерадіостудії Міністерства оборони України “Бриз”, то грошове забезпечення за рішенням засновника виплачувалось у 59 Будинку офіцерів (м.Одеса) на підставі наказів начальника Управлінні комунікацій та преси Міністерства оборони України.
Також апелянтом зазначено, що доказами перебування його на грошовому забезпеченні у 59 Будинку офіцерів (м.Одеса) є копія довідки від 30 жовтня 2019 року №485 про розмір місячного грошового забезпечення при звільненні, що міститься в матеріалах справи.
З аналізу наведеного вбачається, що спірним питанням, яке підлягає з`ясуванню під час даного апеляційного перегляду, є саме належний суб`єкт, бездіяльність якого є протиправною та який повинен нарахувати та виплатити спірну компенсацію позивачу. Суд першої інстанції таким суб`єктом визначив Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України, водночас, ОСОБА_1 вважає, що таким суб`єктом є саме 59 Будинок офіцерів (м.Одеса).
Відповідно до п.1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018  року № 260 (далі Порядок), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Згідно п.4 Порядку грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає:
посадовий оклад;
оклад за військовим званням;
надбавку за вислугу років;
підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;
надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;
доплати за науковий ступінь та за вчене звання;
премію;
морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;
одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;
інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Положеннями п.8 Порядку передбачено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Згідно до п.1 (Розділ XXXI. Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби) Порядку, грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Так, матеріали справи містять витяг з наказу начальника Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України №98 від 06 серпня 2019 року, згідно якого капітана 1 рангу ОСОБА_1 , головного редактора Телерадіостудії Міністерства оборони України “Брив”, звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 04 червня 2019 року № 309 з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за підпунктом “б” (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Одеської області.
З 06 серпня 2019 року виключити із списків особового складу Телерадіостудії Міністерства оборони України “Бриз” та всіх видів забезпечення.
Відповідно до вимог статті 51 Бюджетного кодексу України, наказу Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 26 червня 2018 року №745/3219 та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року №273, грошову допомогу на оздоровлення в розмірі місячного грошового утримання отримав.
Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, отримав матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 в розмірі 18141 (вісімнадцять тисяч сто сорок одна) гривня.
Також, вказаним наказом передбачено виплатити ОСОБА_1 з 01 по 06 серпня 2019 року: премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 35% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, надбавку за вислугу років на військовій службі у розмірі 50% до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням; одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка становить 30 повних календарних років.
З огляду на зміст та характер вказаної довідки, колегія суддів зазначає, що в разі коли б роботодавець позивача належним чином виконав свій обов`язок щодо виплати всіх складових грошового забезпечення, зокрема, і спірної (під час розгляду в суді першої інстанції) грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 років, така грошова компенсація була б зазначена саме у вказаному наказі начальника Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України, що свідчить про правомірність зобов`язання судом першої інстанції вчинити спірні дії саме цим суб`єктом.
Про правильність вказаних висновків, також свідчить рапорт позивача від 20 липня 2019 року до начальника Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України, в якому ОСОБА_1 просить до прийняття наказу начальника Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України про виключення його зі списків особового складу Телерадіостудії Міністерства оборони України “Бриз”, виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2016 по 2019 роки (56 діб), передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру поточного грошового забезпечення.
У відповідь на вказаний рапорт, т.в.о начальника Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України 30 вересня 2019 року зазначив, що при звільненні з війсьвого служби грошова компенсація за ненадані під час особливого періоду дні додаткових і соціальних відпусток не виплачується.
Крім того, справа містить заяву позивача до Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України від 04 листопада 2019 року, в якій ОСОБА_1 просив внести зміни до наказу Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України (по стройовій частині) від 06 серпня 2019 року №98, щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати капітану 1 рангу запасу ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 років (56 діб).
У відповідь на вказану заяву Управлінням комунікацій та преси Міністерства оборони України листом від 03 грудня 2019 року позивачу було відмовлено по суті заявленого питання.
З наведеного вбачається, що позивачем фактично самостійно та неодноразово визначено належний суб`єкт, до сфери відповідальності якого належить спірне питання виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2019 років, який (суб`єкт) відповідав позивачу по суті його заяв та не зазначав про звернення позивача з вказаним питанням до неналежного суб`єкта.
Окремо стосовно самої правоздатності (в контексті спірних правовідносин) Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4.4 Положення про Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16 березня 2015 року № 117 начальник Управління як керівник Управління особисто керує кадровою роботою в Управлінні та погоджує призначення (звільнення) посадових осіб у підпорядкованих установах; здійснює заходи щодо реалізації соціально-правових гарантій військовослужбовців та працівників Збройних Сил у межах повноважень Управління, що, в свою чергу, свідчить про спроможність вказаного управління по вчиненню дій щодо виконання рішення суду першої інстанції.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини по даній справі, а досліджувані позовні вимоги підлягають задоволенню в такому вигляді та обсязі, як зазначено в рішенні суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Шевчук О.А.