Ухвала
    
02 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/36099/18-ц
провадження № 61-2989cк21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Шахової О. В., Вербової І. М., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування майнової та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просили стягнути солідарно з відповідачів на їх користь: майнову шкоду у розмірі 29 665,40 грн; моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в сумі 10 000,00 грн та на користь ОСОБА_2 15 000,00 грн; витрати на друк фотографій з місця ДТП в розмірі 600,00 грн; витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн; судові витрати в розмірі 715,00 грн; витрати на надання метеорологічної інформації в розмірі 129,08 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва в складі судді: Новака Р. В., від 02 квітня 2019 року позов  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 29 665,40 грн. Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн. Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
25 лютого 2021 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.  
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 757/36099/18-ц становить 54 665,40 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 757/36099/18-ц є малозначною у силу вимог закону. 
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційній скарзі вказують, що справа є малозначною, однак має для них виняткове значення, оскільки, ураховуючи кризову ситуацію пов`язану з поширенням коронавірусу, їх родина не має можливості залучити до справи належного адвоката та самостійно подає касаційну скаргу. Окрім цього, особи, які подали касаційну скаргу, зазначають, що пошкодження єдиного автомобіля завдало додаткових витрат та значних незручностей, а саме: виклик таксі, користування громадським транспортом, зокрема і на великі відстані, що ставить позивачів у скрутне фінансове становище і позбавляє права на справедливе відшкодування завданих їм збитків. Проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не обґрунтовують, в чому проявляється виняткове значення для них цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду осіб, які подали касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для позивачів.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                   Н. О. Антоненко
 
                                                                                                   М. М. Русинчук