Ухвала
 
03 лютого 2021 року 
м. Київ
 
справа № 642/5038/15-ц
провадження № 61-18026ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та вселення,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та вселення.
 
З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: визнати домоволодіння            АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розділити майно, яке є спільною власністю позивача та відповідача, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 35/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (завершене будівництвом та не введене до експлуатації). Виділивши ОСОБА_2 по житловому дому: кухня «5-9» площею 15,5 кв. м літ. «В1-1», по надвірним спорудам: веранда літ. «в-2», погріб літ «О», паркан № 4, паркан № 3, хвіртка № 6. Виділивши ОСОБА_1 по житловому дому: в літ «В-1» житлова кімната «5-2» площею 13,9 кв. м та житлова кімната «5-3» площею 17,2 кв. м в літ. «В1-1» ванна «5-7» площею 5,3 кв. м, вбиральня «5-6» площею 1,1 кв. м, гардероб «5-5» площею 3,8 кв. м, коридор «5-8» площею 9,1 кв. м, котельня «5-4» площею 5,1 кв. м, по надвірним спорудам: вбиральня З, паркан № 4, паркан № 3, хвіртка № 6. Усунути перешкоди з боку відповідача ОСОБА_1 в користуванні позивачкою домоволодінням АДРЕСА_1 та вселити позивачку ОСОБА_2 у домоволодіння АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 Визнано домоволодіння АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Розділено майно, яке є спільною власністю позивачки та відповідача, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 35/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (завершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію). Виділено ОСОБА_2 по житловому дому: кухня «5-9» площею 15,5 кв. м літ. «В1-1», по надвірним спорудам: веранда літ «в-2», погріб літ «О», паркан № 4, паркан № 3, хвіртка № 6. Виділено ОСОБА_1 по житловому дому: літ «В1» житлова кімната «5-2» площею 13,9 кв. м та житлова кімната «5-3» площею 17,2 кв. м в літ. «В1-1» ванна «5-7» площею 5,3 кв. м, вбиральня «5-6»площею 1,1 кв. м, гардероб «5-5» площею 3,8 кв. м, коридор «5-8» площею 9,1 кв. м, котельня «5-4» площею 5,1 кв. м, по надвірним спорудам: вбиральня З, паркан № 4, паркан № 3, хвіртка № 6. Усунуто перешкоди з боку відповідача ОСОБА_1 в користуванні ОСОБА_2 домоволодінням АДРЕСА_1 , вселено ОСОБА_2 у домоволодіння АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 була задоволено. Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення по суті позовних вимог. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.
 
Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення  Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року - без змін.
 
ОСОБА_1 у грудні 2020 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків до 14 січня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Зокрема запропоновано заявнику сплатити судовий збір у розмірі 7 795,20 грн.
 
У строк визначений в ухвалі на адресу Верховного Суду надійшли матеріали про усунення недоліків, а саме квитанція про сплату судового збору від 14 січня 2021 року № 0.0.1974710118.1 у розмірі 7 795,20 грн.
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц та постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 630/491/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами необґрунтовано відхилено клопотання про виклик у судове засідання експерта (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
У касаційній скарзі заявником викладено клопотання про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року та постанови Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року. Клопотання обґрунтовує тим, що набрання оскаржуваними судовими рішеннями законної сили дозволяє позивачу звернутись з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, що буде мати катастрофічні наслідки та загрожуватиме його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим є підстави для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
 
Оскільки заявником не наведено обґрунтованих підстав зупинення виконання рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року та постанови Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, а також не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судових рішень, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, то клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року.
 
Витребувати з Ленінського районного суду міста Харкова матеріали справи № 642/5038/15-ц.
 
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2016 року та постанови Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик