УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/18321/20
Провадження № 22-ц/4820/247/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя – доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю представника позивача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/18321/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом – Рачком Романом Володимировичем на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року в складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
       У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відмову відповідача щодо його поновлення на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 протиправною та зобов`язати відповідача поновити позивача на квартирному обліку в Військовій частині НОМЕР_1 .
       В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначав, що він проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) де і перебував на квартирному обліку, як особа що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до витягу з протоколу № 133 від 26 січня 2018 року засіданні житлової комісії його було знято з квартирного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, в зв`язку зі звільненням у запас, згідно абз.6 п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями . Позивач вважав такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його житлові права. 
       Також позивач зазначав, що він звернувся із заявою про поновлення його на квартирному обліку, проте отримав листа від 21 січня 2020 року № 204, в якому відповідач вказав, що рішення про зняття його з квартирного обліку є правомірним з огляду на п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
       Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
        ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, посилаються на порушення норм процесуального та не вірне застосування судом норм матеріального права. Так апелянт та його представник посилаються, що згідно норм ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах у межах норм і відповідно до вимог закону. Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивач приймав участь в період з 13 серпня 2014 року по 29 вересня 2014 року, з 15вересня 2015 року по 10 грудня 2015 року в антитерористичній операції і йому встановлено групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тому згідно п. 3 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей», який затверджений постановою КМУ № 1081 від 03 серпня 2006 року, відповідно до якого військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнані в установленому порядку особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, мають право на отримання житла або відповідної компенсації.
       Тому, ОСОБА_3 та його представник - адвокат Рачок Р.В. просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
       Командир Військової частини НОМЕР_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення суду законним та обґрунтованим, зазначає, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас у зв`язку з закінченням строку контракту і ця підстава звільнення з військової служби відповідно до п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей», який затверджений постановою КМУ № 1081 від 03 серпня 2006 року не є передумовою для залишення на квартирному обліку та позбавляє звільненого військовослужбовця права залишатися на цьому обліку. Відповідач вказує, що при звільненні ОСОБА_1 у запас військовою частиною чітко дотримано вимоги чинної на час звільнення «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» та зазначено, що ОСОБА_1 знятий з житлового обліку як військовослужбовець, який звільнений з військової служби в зв`язку з закінченням строку контракту до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особою, яка зарахована на облік після 1 січня 2005 року, тому таке звільнення не передбачене як підстава для залишення на квартирному обліку.
Заслухавши пояснення учасника справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 та перебував на квартирному обліку для отримання житла у вказаній військовій частині.
З 01 січня 2020 року найменування Військової частини НОМЕР_2 змінено на НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №13 від 19 січня 2018 року, капітана ОСОБА_1 , звільненого наказом начальника Головного управління персоналу – заступника начальника Головного штабу ЗСУ від 21 грудня 2017 року №222 відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог підпункту «ї» пункту 1 ч.8 у запас за п. «а» ( у зв`язку із закінченням строку контракту), без права носіння військової форми одягу, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19 січня 2018 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шепетівського ОМВК Хмельницької області. Вислуга років військової служби при звільненні складає 15 повних років.
Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 26 січня 2018 року капітана ОСОБА_1 складом сім`ї 1 (одна) особа у зв`язку зі звільненням відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з врахуванням вимог підпункту «ї» п.1 ч.8 у запас за п. «а» ( у зв`язку із закінченням строку контракту) без досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року, знято з квартирного обліку військовослужбовця, який потребує поліпшення житлових умов. 
ОСОБА_1 в період з 13.08.2014 року по 29.09.2014 року, з 15.09.2015 року по 10.12.2015 року приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України в районі проведення Антитерористичної операції – виконував службові (бойові) завдання у складі штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, є інвалідом 3 групи з 27 серпня 2019 року, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Вказана обставина підтверджується довідкою МСЕК та протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
16 січня 2020 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про поновлення, на квартирному обліку в зв`язку з вищевказаними обставинами встановлення йому інвалідності, однак листом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 січня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в поновленні на квартирному обліку з посиланням на вимоги наказу міністра оборони № 737 від 30.11.2011 року.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
За нормами ч. 3 ст. 12 цього ж Закону особам, звільненим з військової служби і визнаним особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
Відповідно до п.п. 3, 4 Положення військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнані в установленому законодавством порядку особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та члени сімей військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання житлове приміщення з урахуванням пільг, установлених законами.
Центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями виділяють до 20 відсотків житла для забезпечення осіб, зазначених в абзаці другому пункту 3 цього Порядку, жилими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел і розташовані у населених пунктах, у яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, чи грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в таких же обсягах.
Отже за змістом даних правових норм позивач як військовослужбовець, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнаний в установленому законодавством порядку особою з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, має право на забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання за рахунок військових формувань, перебуваючи в даних формуваннях на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Вказана умова перебування на обліку є обов`язковою підставою для виділення таким військовослужбовцям житла за рахунок Центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами.
В той же час п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 30 Порядку, Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, не передбачено  що така категорія військовослужбовців, залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення після звільнення з військової служби і вказані норми не приведені у відповідність до ч. 3 ст. 12 України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.п. 3, 4 Положення та є між собою суперечливими.
Таким чином законодавець, надаючи права вищевказаним категоріям військовослужбовців на житло, не привів всі норми чинного житлового законодавства і законодавства в сфері захисту соціальних прав військовослужбовців, у відповідність до нововведених норм.
З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_1 приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України в районі проведення Антитерористичної операції, внаслідок чого є інвалідом ІІІ групи з 27 серпня 2019 року по захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини, то на підставі ч. 3 ст. 12 України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.п. 3, 4 Положення має право на забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету, яке має виділятись Центральним органом виконавчої влади, який здійснює керівництво Збройними Силами, в зв`язку з чим має право перебувати на квартирному обліку у військовій частині, з якої був звільнений в запас.
З таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, але лише частково.
Як вбачається з матеріалів справи позивач є інвалідом ІІІ групи з 27 серпня 2019 року по захворюванню, яке пов`язане із захистом Батьківщини, а тому саме з цього часу в нього виникло право на отримання житлового приміщення та перебування на квартирному обліку у військовій частині на підставі ч. 3 ст. 12 України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.п. 3, 4 Положення.
При цьому, за таких обставин рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 26 січня 2018 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку військовослужбовця, який потребує поліпшення житлових умов, на час його винесення є правомірним, а тому позивач підлягає не поновленню на квартирному обліку як про це він просить в позовній заяві, а має бути поставлений на квартирний облік з моменту його звернення до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про поновлення на квартирному обліку, як інвалід ІІІ групи по захворюванню, яке пов`язане із захистом Батьківщини, а саме з 16 січня 2020 року. 
З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік при Військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї одна особа позачергово з 16.01.2020 року, а в решті позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом – Рачком Романом Володимировичем, задовольнити частково. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік при Військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї одна особа позачергово з 16.01.2020 року.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Л.М. Грох