Справа № 456/3422/20                        Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С. 
Провадження № 22-ц/811/3019/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2021 року м.Львів
       Справа № 456/3422/20
   Провадження № 22ц/811/3019/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
з участю  ОСОБА_1 

розглянув апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2  – ОСОБА_1 
на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області, постановлену у м. Стрий 4 вересня 2020 року в складі судді Саса С.С.,
у справі за заявою представника ОСОБА_1  в інтересах  ОСОБА_2  до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франгківської області Личука Т.В., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С., про забезпечення позову до подачі позовної заяви, –        

встановив:        
3 вересня 2020 року представник заявника ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 19 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., за реєстрованим № 1177 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» 146 754 грн. за виконавчим провадженням 62594315, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким П.С. В обґрунтування заяви посилається на те, що 18 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 06/33/07-С, згідно якого ОСОБА_2 надано кредит на строк до 20 травня 2013 року. Зазначає, що надалі між банками укладались договори купівлі-продажу прав вимоги, а саме договору купівлі-продажу прав вимоги № 1991/К від 4 жовтня 2019 року. Право вимоги за кредитним договором, укладеними із ОСОБА_2 відчужено ТзОВ «ФК «Інвест Хаус». Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. 19 травня 2020 року вчинено виконавчий напис №1177. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким П.С. 16 липня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №1177, та винесено постанову про арешт коштів боржника. Заявник планує у визначений законом строк звернутися до суду із позовом щодо визнання виконавчого напису нотаріуса №1177, вчиненого 19 травня 2020 року приватним нотаріусом Личуком Т.В., таким, що не підлягає виконанню. Просить задовольнити заяву. 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви.
Ухвалу суду оскаржує представник ОСОБА_2  – ОСОБА_1 . Проситьскасувати ухвалу суду та постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на її доводи. 

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Згідно із ч .2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до постанови Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Метою забезпечення позову є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.
Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким П.С. 16 липня 2020 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №1177, та про арешт коштів боржника. 
Заявником не надано належних та допустимих доказів того, що приватним виконавцем накладено арешт на рахунок, який призначений для соціальних нарахувань, тобто пенсії по інвалідності.
З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ, неможливо встановити, чи ОСОБА_2 є інвалідом відповідної групи, оскільки в довідці зазначено в графі «дата огляду 19 лютого 2020 року». 
Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права й обов`язки виконавця. Виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. 
Встановлено, що спосіб забезпечення позову запропонований позивачем шляхом зупинення виконання виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису по суті є зупиненням виконання рішення (виконавчого напису) на підставі якого відкрито виконавче провадження. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що по суті позивач погоджується із наявністю в нього заборгованості перед відповідачем, проте свого розрахунку боргу суду не надав. 
Суду не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду.
Судом першої інстанції вірно відмовлено у зупиненні стягнення, оскільки таке зупинення на підставі виконавчого напису є блокуванням виконавчого провадження.
Таке зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є підміною рішення суду. 
Встановлено, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала на час її постановлення відповідала вимогам закону та погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. 

Керуючись: ст. ст. 149, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,- 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  – ОСОБА_1  відхилити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Повний текст постанови складено 29 січня 2021 року.

Головуючий 
Судді