ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 р.	Справа № 520/8479/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
представника позивача Кундіус І.В.
представника відповідача Лютянського М.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.09.20 року та 24.09.2020 року по справі № 520/8479/2020
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ"  
          до          Головного управління ДПС у Харківській області                  
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду   з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000600503 від 10.04.2020 форма     Р     про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 5 985 133, 75 грн. (за податковим зобов`язанням збільшення 4 788 107,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 197 026, 75 грн.);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000610503 від 10.04.2020 форма     П     про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 770 200,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000620503 від 10.04.2020 форма     Р     про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 3 431 703, 75 грн. (за податковими зобов`язаннями збільшення 2 745 363,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 686 340, 75 грн.);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000630503 від 10.04.2020 форма     В4     про зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 31 846,00 грн.;
- стягнути на користь ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними та безпідставними, отже підлягають скасуванню. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №00000600503 від 10.04.2020, №00000610503 від 10.04.2020, №00000620503 від 10.04.2020, №00000630503 від 10.04.2020.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
Відповідач, не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати вказані рішення і додаткове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції відповідач зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування як витрат так і податкового кредиту.
При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господярських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщене, транспортних засобів, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).
Відповідач зауважує, що оскільки такі акти є первинними документами, до яких зазначеними законодавчими актами встановлені певні вимоги, яким вони мають відповідати, зокрема, вони мають відображати зміст та обсяг господарської операції. 
Відповідач зазначає, що він оцінивши перевинні документи позивача з його контрагентами з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності, та враховуючи відсутність в них деталізованої інформації щодо наданих послуг, ввважає їх такими, що не відповідають вимогам первинного документа, а відтак, не є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.
Відповідач наголошує, що первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.
Крім того, в апеляційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції відповідач зазначає, що на його думку, в даному випадку проглядається неспіврозмірність витрат на правову допомогу, що полягає в наступному: неспіврозмірність із складністю справи; неспіврозмірність з часом, витраченим на виконання відповідних робіт та неспіврозмірність з обсягам наданих, послуг та викопаних, робіт; незначна кількість судових засідань; надані послуги повторюються: ознайомлення із змістом матеріалів, надання додаткових пояснень, складання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Крім того, згідно з актом про надання правничої допомоги адвокат зазначає про участь у трьох судових засіданнях, та одночасно зазначає про складання клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, що також свідчить про необґрунтованість заявленої суми правничої допомоги.
Відповідач наголошує, що складання заяви про відшкодування судових витрат не може вважатись витратами, пов`язаними з розглядом справи, а відтак складання такої заяви взагалі не може бути включено до складу витрат на правничу допомогу.
Також, суд має право з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Крім того, заявник має право на компенсацію судових витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На думку відповідача, розмір витрат на правничу допомогу не підтверджений належними аргументами, які б доводили необхідність та неминучість понесення правничих витрат. Більш того, невідомо, як саме було розраховано адвокатом розмір годин, які будуть витрачені на супроводження справи.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзиви на апеляційні скарги відповідача на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.
Так, представник позивача наголошує, що податковим законодавством України ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. 
Позивач наголошує, що подані TOB “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” первинні документи бухгалтерського та податкового обліку відповідають вимогам чинного законодавства України та підтверджують зв`язок понесених витрат із власною господарською діяльністю Товариства, а доводи та висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки щодо нереальності господарських операцій ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” з контрагентами, є безпідставними, та такими, що ґрунтуються на припущеннях податкового органу та не підтверджені відповідними доказами.
Позивач вважає, що висновки контролюючого органу щодо взаємовідносин позивача з контрагентами не відповідають дійсності та спростовується вищевказаними первинними документами, що законно враховано судом першої інстанції.
Контролюючий орган базує свої висновки на можливій відсутності реальності вчинення саме контрагентами, а не позивачем, господарських операцій, з єдиною підставою - посилання на податкову інформацію, однак висновки ГУ ДПС у Харківській області ґрунтуються на податковій інформації саме щодо спірних контрагентів, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, який перевіряється, що, в свою чергу, також не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних господарських операцій.
Беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит та декларування податку на прибуток не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.
Позивач зазначає, що господарські операції між позивачем та контрагентами-постачальниками щодо придбання товарів та послуг підтверджуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які не містять дефектів форми та змісту, зокрема: податковими та видатковими накладними, платіжними дорученнями, виписками банку, товарно-транспортними накладними, з урахуванням того, що такі товари були використані Позивачем у власній господарській діяльності - направлені у виробництво та реалізовані іншим суб`єктам господарювання, що підтверджено попередніми калькуляціями вартості виробництва продукції, відповідними договорами та первинними бухгалтерськими документами і регістрами бухгалтерського обліку.
Посилання контролюючого органу на рішення слідчих суддів у кримінальних провадженнях на стадії досудового розслідування, не може бути підставою для визнання недійсними господарських операцій, оскільки: єдиним належним та допустимим доказом вчинення кримінального правопорушення є виключно обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні, що набув законної сили, а ці судові акти лише констатують прийнятний рівень наведених органами правопорядку обґрунтувань необхідності втручання у сферу приватних прав осіб для надання судом відповідного дозволу у цілях подальшого з`ясування об`єктивної істини стосовно події та складу кримінального правопорушення, але не підтверджують реальності існування будь-яких елементів складу податкового правопорушення.
Отже, позивач вважає, що вказані пояснення не можуть братися до уваги, скільки, необхідно враховувати відсутність обвинувального вироку у справі стосовно контрагента та саме по собі пояснення особи, дане в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні не є тим доказом, що тягне за собою будь-які правові наслідки без встановлення цього у визначеному законом порядку.
На думку позивача, будь-які нібито порушення, які виявлено в контрагентів позивача не можуть свідчити про нереальність господарських операцій, Договори були виконані, на підтвердження чого було надано всі необхідні документи, але вказане не було враховано та винесено незаконно податкові повідомлення-рішення. Водночас, сам факт посилання на відсутність у контрагентів основних фондів, складських приміщень, необхідних для вчинення спірних господарських операцій не є належними, допустимими та достатніми доказами нереальності господарських операцій.
Крім того, позивач непогоджуючись з доводами апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення суду першої інстанції зазначає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на “неспівмірність витрат” є недоречним, а свідчить про те, що відповідач навіть не ознайомився із додатковим рішенням.
Також, позивач звертає увагу, що відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду першої інстанції та не направив позивачу заперечення щодо заяви про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
Позивач наголошує, що основою визначення розміру гонорару адвоката та відповідно витрат ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» на професійну правничу допомогу є кількість витрачених адвокатом, годин на виконання відповідних робіт (надання послуг).
В акті про надання правової допомоги від 10.09.2020 до Договору про надання правової допомоги від « 03» січня 2020 року міститься детальний перелік та опис виконаних робіт (наданих послуг) з зазначенням кількості витраченого часу конкретно по кожній виконаній роботі (наданій послузі). В сукупності адвокатом ОСОБА_1 на надання професійної правничої допомоги в межах розгляду справи № 520/8479/2020 було витрачено 23,6 годин.
На думку позивача, з урахуванням складності справи витрачений час адвокатом ОСОБА_1 є максимально реальним та в жодному разі не виходить за межі розумності та є співмірним з обсягом виконаних рабіт/наданих послуг.
Позивач вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційні скарги, просив задовольнити їх, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційних скаргах.
Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційні скарги, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 20.02.2020 по 12.03.2020 на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 27.01.2020 №514, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, валютного законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2017 по 30.09.2019.
За результатами перевірки складено акт №908/20-40-05-03-08/39481330 від 19.03.2020 року (т.1 а.с. 83-189).
Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі акту перевірки     №908/20-40-05-03-08/39481330 від 19.03.2020 року складено:
- податкове повідомлення-рішення №00000600503 від 10.04.2020 форма “Р” про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 5 985 133, 75 грн. (за податковим зобов`язанням  збільшення 4 788 107,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 197 026, 75 грн.) (т. 1 а.с. 72-73); 
- податкове повідомлення-рішення №00000610503 від 10.04.2020 форма “П” про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 770 200,00 грн. (т. 1 а.с. 74-75); 
- податкове повідомлення-рішення №00000620503 від 10.04.2020 форма “Р” про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 3 431 703, 75 грн. (за податковими зобов`язаннями збільшення 2 745 363,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 686 340, 75 грн.) (т. 1 а.с. 76-77);  
- податкове повідомлення-рішення №00000630503 від 10.04.2020 форма “В4” про зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду  на суму 31 846,00 грн. (т. 1 а.с. 78-80).
24.04.2020 позивач направив до Державної податкової служби України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення. 
Рішенням №1627816/99-00-08-05-01-06 від 15.05.2020 Державна податкова служба України продовжила строк розгляду скарги (т.1 а.с. 193). Рішенням №19382/6/99-00-06-02-01-06 від 17.06.2020 Державна податкова служба України залишила без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу – без задоволення (т.1 а.с. 195-204).
Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №00000600503 від 10.04.2020, №00000610503 від 10.04.2020, №00000620503 від 10.04.2020, №00000630503 від 10.04.2020 суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси платника податків.
Крім того, суд першої інстанції виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін дійшов висновку, що стягненню підлягають судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 30000,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 198.1   ст.   198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України      встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з     пунктом 187.8     статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до     пункту 187.9     статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Пунктом 198.3   статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що  податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою     пунктом 193.1   статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6   статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими     пунктом 201.11     статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ДЕЛЛ КОМ", колегія суддів зазначає наступне. 
Між позивачем (Замовник) та ТОВ “ДЕЛЛ КОМ” (Постачальник) укладено письмовий правочин у формі Договору поставки № 315/17П  31.05.2017.  Відповідно умов договору,     постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність замовника товар, найменування, одиниця обліку, кількість та асортимент товару вказується у Накладній, що складається відповідно до замовлень замовника (т.2 а.с. 60-63).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Постачальником виставлено наступні рахунки-фактури: №СФ-0000814 від 17.10.2017; №СФ-0000214 від 05.10.2017; №СФ-0000756 від 16.09.2017; №СФ-0000306 від 07.08.2017; №СФ-0001361 від 27.07.2017; №СФ-0000652 від 14.07.2017; №СФ-0000106 від 03.07.2017; №СФ-0000901 від 19.06.2017; №СФ-0000266 від 06.06.2017 (т.2 а.с. 64, 71,77, 82, 88, 95,100, 109, 117).
Згідно договору та видаткових накладних від 06.06.17 РН-0000266 на загальну суму 496368,00 грн. в т.ч. ПДВ 82728,00 грн., від 14.06.17 РН-0000654 на загальну суму 519840,00 в т.ч. ПДВ 86640,00 грн., від 19.06.17 РН -0000901 на загальну суму 497880,00 в т.ч. ПДВ 82980,00 грн., від 19.06.17 РН -0000902 на загальну  суму 519840,00 грн. в т.ч. ПДВ 86640,00 грн., від 03.07.17 РН-0000106 на загальну  суму 506520,60 грн. в т.ч. ПДВ 84420,1 грн., від 14.07.17 РН-0000652 на загальну  суму 519840,00 грн. в т.ч. ПДВ 86640,00 грн., від 27.07.17 РН-0001361 на загальну суму 536624,00 грн. в т.ч. ПДВ 89437,33 грн., від 07.08.17 РН-0000306 на загальну суму 540048,00 грн. в т.ч. ПДВ 90008,00 грн., від 16.09.17 РН-0000756 на загальну  суму 519840, 00 грн. в т.ч. ПДВ 86640,00 грн., від 05.10.17 РН-0000214 на загальну суму 655152,00 грн. в т.ч. ПДВ 109192,00 грн., від 17.10.17 РН-0000814 на загальну суму 654144,00 грн. в т.ч. ПДВ 109024,00 грн. постачальник поставив позивачу наступний товар на загальну суму 5966097,00 грн. в т. ч. ПДВ 994349,4 грн.: Змащувальна домішка "СМЖ", Кальматант "ECO-mix ", Гліцерил моностеарат 40, Матеріал для боротьби з поглинанням "N-SEAL", Пірогенний кремнезем МАС-200М, Силіконове масло-500, Мішки пап. відкр. 3-97х50-12 вологостійки, Поліакріламід, Шкаралупа горіхова, Нитрилотриметилфосфонова кислота (НТФК), Пірогенний кремнезем МАС-200М, Поліаніонна целюлоза (низков`язка) (т.2 а.с. 65, 72, 78, 83, 89, 96,101, 110, 113, 118, 122).
Відповідно до умов договору, Товар був фактично доставлений Постачальником, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №М17 від 17.10.2017, №М5 від 05.10.2017, №М16 від 16.09.2017, №М7 від 07.08.2017, №М27 від 27.07.2017, №М14 від 14.07.2017, №М3-07 від 03.07.2017, №М19 від 19.06.2017, №М14 від 14.06.2017, №М6 від 06.06.2017 (т.2 а.с. 75-76, 79-80, 84-85, 90-91, 97-98, 102-103, 115-116, 119-120, 123-124).
Якість товару підтверджують: Паспорт якості від 17.10.2017, Сертифікат аналізу від 20.12.2017, Паспорти якості від 05.10.2017; Паспорт якості від 16.09.2017, Паспорти якості від 07.08.2017, Паспорти якості від 27.07.2017, Паспорт якості від 14.07.2017, Паспорти якості від 03.07.2017, Сертифікат якості від 03.07.2017, Паспорти якості від 19.06.2017, Паспорт якості від 19.06.2017, Паспорт якості від 14.06.2017, Паспорти якості від 06.06.2017 (т.2 а.с. 66-68, 73-74, 81, 86-87, 92-94, 99, 104-108, 111-112, 114, 121, 125-126). 
Зобов`язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані Позивачем, що підтверджується випискою з банківського рахунку АТ “УКРСИББАНК” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 та платіжним дорученням від 23.06.2017 р №320; від 03.07.2017 р №332; від 10.07.2017 р №347; від 18.07.2017 р №368; від 18.07.2017 р №369; від 25.07.2017 р №383; від 11.08.2017 р №426; від 29.08.2017 р №450; від 14.09.2017 р №473; від 19.10.2017 р №538; від 31.10.2017 р №565; від 02.11.2017 р №567; від 24.11.2017 р №613 (т. 2 а.с. 143-155). 
Оплата також підтверджується банківськими виписками АТ “УКРСИББАНК” за період з 23.06.2017 по 23.06.2017, за період з 03.07.2017 по 03.07.2017, за період з 10.07.2017 по 10.07.2017, за період з 18.07.2017 по 18.07.2017, за період з 25.07.2017 по 25.07.2017, за період з 11.08.2017 по 11.08.2017, за період з 29.08.2017 по 29.08.2017, за період з 14.09.2017 по 14.09.2017, за період з 19.10.2017 по 19.10.2017, за період з 01.11.2017 по 01.11.2017, за період з 02.11.2017 по 02.11.2017, за період з 24.11.2017 по 24.11.2017 (т. 2 а.с. 127-142).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»  (т. 2 а.с. 38).
          З матеріалів справи вбачається, що постачальником було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні на загальну суму 5966097,00 грн. в т. ч. ПДВ 994349,4 грн.:
№106 від 03.07.2017, №1361 від 27.07.2017, №214 від 05.10.2017, №266 від 06.06.2017, №306 від 07.08.2017, №652 від 14.07.2017, №654 від 14.06.2017, №756 від 16.09.2017, №814 від 17.10.2017, №901 від 19.06.2017, №902 від 19.06.2017. (т. 2 а.с. 156-180).
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "АСТА ЮА", колегія суддів зазначає наступне.
Між ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” (Замовник) та ТОВ “АСТА ЮА” (Постачальник) було укладено письмовий правочин у формі Договору поставки товарів №2804-2017 від 28.04.2017. Відповідно умов договору,     постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність замовника, найменування, одиниця обліку, кількість та асортимент товару вказується у Накладній, що складається відповідно до замовлень замовника (т.2 а.с. 181- 184).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Постачальником виставлено наступні рахунки-фактури: № СФ-0000126 від 11.05.2017 (т. 2 а.с. 190).
Згідно договору та видаткових накладних № РН-0000126 від 11.05.2017  на загальну суму 439 560,00  грн. у т. ч. ПДВ 73 260,00 грн.  постачальник поставив позивачу наступний товар: Кальматант "ECO-mix ", Бактеріцид Кристал 1000 (т.2 а.с. 191).
Відповідно до умов договору, Товар був фактично доставлений Постачальником, що підтверджується товарно-транспортними накладними: ТТН № д 11-05 від 11.05.2017 (т.2 а.с. 192-193).
Якість товару підтверджує: Паспорт якості від 11.05.2017, Паспорт якості від 11.05.2017, Паспорт якості від 11.05.2017 (т.2 а.с. 194-196).
Зобов`язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані Позивачем, що підтверджує: платіжне доручення № 279 від 14.06.2017  на загальну суму 439 560,00  грн. (у тому числі ПДВ 73 260,00 грн) (т. 2 а.с. 189); Виписка банку за період з 14.06.2017 по 14.06.2017 на суму 439 560,00  грн. (у тому числі ПДВ 73 260,00 грн) (т. 2 а.с. 186-188).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 2 а.с. 185).
З матеріалів справи вбачається, що постачальником було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні на загальну суму 439 560,00  грн. у т. ч. ПДВ 73 260,00 грн.: №126 від 11.05.2017, квитанція/витяг реєстраційний номер в ЄРПН 9101348018, дата реєстрації: 31.05.2017 (т.2 а.с. 198-200).
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ЄВРОПА ДЕЙЗ", колегія суддів зазначає наступне. 
Між ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” (Замовник) та ТОВ “ЄВРОПА ДЕЙЗ” (Постачальник) укладено письмовий правочин у формі Договору поставки № 030417/1 від 03.04.2017. Відповідно умов договору постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність замовника, найменування, одиниця обліку, кількість та асортимент товару вказується у Накладній, що складається відповідно до замовлень замовника (т.2 а.с. 216-219).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Постачальником виставлено наступні рахунки-фактури: №СФ-0001352 від 30.05.2017, №СФ-0000018 від 04.05.2017, №СФ-000039 від 11.04.2017 (т.2 а.с. 220, 227, 237).
Згідно договору та видаткових накладних №РН-0001354 від 30.05.2017 на загальну суму 363888,00 грн. в т.ч. ПДВ 60648,00 грн., №РН-0001353 від 30.05.2017 на загальну суму 363888,00 грн. в т.ч. ПДВ 60648,00 грн., №РН-0001352 від 30.05.2017 на загальну суму 415872, 00 грн. в т.ч. ПДВ 69312,00 грн., №РН-0000027 від 11.05.2017 на загальну суму 259920, 00 грн. в т.ч. ПДВ 43320,00 грн., №РН-0000018 від 04.05.2017 на загальну суму 394080,00 грн. в т.ч. ПДВ 65680,00 грн., №РН-0000047 від 12.04.2017 на загальну суму 563160,00 грн. в т.ч. ПДВ 93860,00 грн., №РН-0000046 від 12.04.2017 на загальну суму 519840,00 грн. в т.ч. ПДВ 86640,00 грн., №РН-0000044 від 12.04.2017 на загальну суму 519840,00 грн. в т.ч. ПДВ 86640,00 грн., №РН-0000045 від 11.04.2017 на загальну суму 557671,80 грн. в т.ч. ПДВ 92945,3,00 грн., №РН-0000043 від 11.04.2017 на загальну суму 572940, 00 грн. в т.ч. ПДВ 95490,00 грн. постачальник поставив позивачу наступний товар: Бактеріцид Кристал 1000, Змащувальна домішка "СМЖ", Матеріал для боротьби з поглинанням "N-SEAL", Нитрилотриметилфосфонова кислота (НТФК), Кальматант "ECO-mix " (т.2 а.с. 221-223, 228, 232, 238-240, 244, 245).
Відповідно до умов договору, Товар був фактично доставлений Постачальником, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №Р30 від 30.05.2017, №Р11 від 11.05.2017, №Р4 від 04.05.2017, №12-2 від 12.04.2017, №11 від 11.04.2017 (т.2 а.с. 224-225, 229-230, 233-234, 241-242, 246-247).
Якість товару підтверджує: Паспорт якості від 30.05.2017, Паспорт якості від 11.05.2017, Паспорти якості від 04.05.2017, Паспорт якості від 12.04.2017, Паспорти якості від 11.04.2017 (т.2 а.с. 226, 231, 235, 243, 248-250).
Зобов`язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані Позивачем, що підтверджує: виписка з банківського рахунку АТ “УКРСИББАНК”  за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 3 а.с.1),  платіжні доручення № 211 від 15.05.2017  на загальну суму 314 346,96 грн (у тому числі ПДВ 52 391,16 грн),  а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 15.05.2017 р. № 211; платіжне доручення № 225 від 18.05.2017 р. на загальну суму 300 000,00 грн (у тому числі ПДВ 50 000,00 грн), а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 18.05.2017 р. № 225;  платіжне доручення № 250 від 01.06.2017 р. на загальну суму 136 695,00 грн (у тому числі ПДВ 22 278, 50 грн), а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 01.06.2017 р. № 250; платіжне доручення № 260 від 07.06.2017 р. на загальну суму 500 000,00 грн (у тому числі ПДВ 83 333,33 грн), а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 07.06.2017 р. № 260; платіжне доручення № 278 від 14.06.2017 р. на загальну суму 142 956,00 грн (у тому числі ПДВ 23 826,00 грн), а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 14.06.2017 р. № 278 (т. 3 а.с. 2-13).
          Між ТОВ “ЄВРОПА ДЕЙЗ” та ТОВ “БІЗНЕС СОЛЮШЕНС” укладено Договір відступлення права вимоги № 2310/2017 від 23.10.2017  за яким відступлено право вимоги за Договором поставки № 030417/1 від 03.04.2017 на суму 3 137 101, 84 грн. (т. 3 а.с. 21-22). Позивачем отримано повідомлення про відступлення права вимоги (т. 3 а.с. 20). Оплата Позивачем заборгованості ТОВ “БІЗНЕС СОЛЮШЕНС” за Договором відступлення права вимоги на суму 3 137 101, 84 грн. підтверджується банківською випискою АТ “УКРСИББАНК” з 01.04.2017 до 31.03.2020.
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 2 а.с. 201).
З матеріалів справи вбачається, що постачальником було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №1352 від 30.05.2017, №1353 від 30.05.2017, №1354 від 30.05.2017, №18 від 04.05.2017, №27 від 11.05.2017, №43 від 11.04.2017, №44 від 12.04.2017, №45 від 11.04.2017, №46 від 12.04.2017, №47 від 12.04.2017. (т.3 а.с. 23-43).
У подальшому придбаний товар в ТОВ “ДЕЛЛ КОМ”, ТОВ “АСТА ЮА”, ТОВ “ЄВРОПА ДЕЙЗ”, було використано позивачем при організації власної господарської діяльності як давальницьку сировину для виготовлення готової продукції: наповнювачів кольматаційних для бурових розчинів “GIP SEAL” марок А, В, С; піногасників  бурових розчинів “Defomax-GP”. Переробку давальницької сировини для Позивача було здійснено: 
ТОВ «ХІМВІСКПРОМ» на підставі Договору на виконання робіт № 01/08-17 від 01.08.2017, відповідно до якого підрядник зобов`язується згідно завдання та технічних умов ТУУ20.5-39481330:2017 замовника, своїми силами виготовити наповнювач кольматаційний для бурових розчинів GIP SEAL” марок А, В, С. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляція вартості виробництва продукції № КА-0000002 від 02.08.2017, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 02.08.2017, Товарно-транспортна накладна №АО208-6 від 02.08.2017. Акт надання послуг №128 від 02.08.2017, Передача готової продукції №25 від 02.08.2017. Товарно-транспортна накладна №А0208-8 від 02.08.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «ХІМВІСКПРОМ» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019  (т. 3 а.с. 44-59).
ТОВ «НЕОХИМ В» на підставі Договору №01/08-16ПР від 01.08.2016, відповідно до якого підрядник зобов`язується: згідно завдання та технічним умовам замовника своїми силами виготовити продукцію та передати її замовнику в передбачений договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику «технічну документацію»; передати необхідні для виготовлення продукції речовини та компоненти; прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах даного договору. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляції вартості виробництва продукції № КА-0000005 від 06.07.2017, № КА-0000006 від 06.07.2017, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 03.07.2017, Товарно-транспортна накладна №П0307-5 від 03.07.2017, Акт надання послуг з переробки №63 від 06.07.2017, Передача готової продукції №63 від 06.07.2017, Акт надання послуг з переробки №64 від 06.07.2017, Передача готової продукції №64 від 06.07.2017, Товарно-транспортна накладна №С06077-5 від 05.07.2017. Рахунок-фактура №1371 від 06.07.2017. Попередня калькуляції вартості виробництва продукції № КА-0000007 від 24.10.2017, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 24.10.2017, Товарно-транспортна накладна №П2410-5 від 24.10.2017, Акт надання послуг з переробки №103 від 24.10.2017, Передача готової продукції №103 від 24.10.2017, Товарно-транспортна накладна №Р2145 від 24.10.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «НЕОХИМ В» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 3 а.с. 60-94).
ТОВ “ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА “УКРАЇНА” на підставі Договору №0901/18Н на виконання робіт від 09.01.2018. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляція вартості виробництва продукції № КА-0000003 від 02.02.2018, № КА-0000004 від 02.02.2018, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 02.02.2018, Товарно-транспортна накладна № Р0202-2 від 02.02.2018, Рахунок-фактура №0002 від 02.02.2018, Акт надання послуг з переробки №2 від 02.02.2018, Передача готової продукції №2 від 02.02.2018, Рахунок-фактура №0001 від 02.02.2018, Акт надання послуг з переробки №1 від 02.02.2018, Передача готової продукції №1 від 02.02.2018, Товарно-транспортна накладна № К2-01 від 02.02.2018, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ “ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА “УКРАЇНА” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 3 а.с. 95-109).
ТОВ «СПЕЦМЕХСЕРВІС» за Договором на виконання робіт №2109-2017 від 21.09.2017, відповідно до якого виконавець зобов`язується виконати роботи по приготуванню промивальної рідини, лабораторному контролю та регулюванню її параметрів при бурінні в інтервалі від 0 м. до 2 400 м. свердловини № 44 Сахалінського НГКР, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №74 від 19.10.2017, Накладна на внутрішнє переміщення №2010 від 20.10.2017, Товарно-транспортна накладна №1910-3 від 19.10.2017, Акт здачі-приймання наданих послуг №2 від 30.11.2017, Розрахунок до акту №2 від 30.11.2017, Акт списання №СпТ-000009 від 30.11.2017, Акт здачі-приймання наданих послуг №1 від 31.10.2017, Розрахунок до акту №1 від 31.10.2017, Акт списання №СпТ-000008 від 31.10.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «СПЕЦМЕХСЕРВІС»  за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 3 а.с. 110-147).
На підставі Договору поставки № 2703-2017 від 27.03.2017 придбаний товар було поставлено ТОВ «УКРНАФТОГАЗРЕСУРС», відповідно до якого постачальник в порядку і на умовах, передбачених договором, зобов`язується поставити, передати у власність покупцю хімічні реагенти для буріння “товар”, відповідно до номенклатури, кількості та по ціні, що вказані у додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених договором, прийняти товар і сплатити договірну ціну за нього, в порядку, передбаченому договором. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-0000084 від 30.06.2017, Видаткова накладна № РН-0000131 від 30.06.2017, Товарно-транспортна накладна № 3006-3 від 30.06.2017, Довіреність № 112 від 30.06.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000087 від 04.07.2017, Видаткова накладна № РН-0000137 від 04.07.2017, Товарно-транспортна накладна № О407-2 від 04.07.2017, Довіреність № 114 від 04.07.2017, Видаткова накладна №РН-0000221 від 18.10.2017, Довіреність №186 від 18.10.2017, Товарно-транспортна накладна №1810-5 від 18.10.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «УКРНАФТОГАЗРЕСУРС»  за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 3 а.с. 148-176).
На підставі Договору поставки №1801-2016 від 18.01.2016 придбаний товар було поставлено ТОВ «УКРСКС», відповідно до якого постачальник в порядку і на умовах, передбачених договором, зобов`язується поставити, передати у власність покупцю хімічні реагенти для буріння “товар”, відповідно до номенклатури, кількості та по ціні, що вказані у додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених договором, прийняти товар і сплатити договірну ціну за нього, в порядку, передбаченому договором. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-00000040 від 19.04.2017, Видаткова накладна № РН-0000060 від 25.04.2017, Товарно-транспортна накладна №2504 від 25.04.2017, Довіреність №71 від 21.04.2017, Рахунок-фактура №СФ-00000144 від 12.10.2017, Видаткова накладна №РН-0000222 від 23.10.2017, Видаткова накладна №РН-0000223 від 23.10.2017, Довіреність №223 від 23.10.2017, Довіреність №223 від 23.10.2017, Товарно-транспортна накладна №2310-2 від 23.10.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «УКРСКС» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019. (т. 3 а.с. 177-205).
Відповідно до Договору поставки №2208-2016 від 22.08.2016 придбаний товар також було поставлено ТОВ «БУРОВА КОМПАНІЯ УКРБУРСЕРВІС», відповідно до якого постачальник в порядку і на умовах, передбачених договором, зобов`язується поставити, передати у власність покупцю хімічні реагенти для буріння “товар”, відповідно до номенклатури, кількості та по ціні, що вказані у додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених договором, прийняти товар і сплатити договірну ціну за нього, в порядку, передбаченому договором. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-00000048 від 12.05.2017, Видаткова накладна № РН-0000072 від 12.05.2017, Товарно-транспортна накладна №1205-2 від 12.05.2017, Довіреність №427 від 12.05.2017, Рахунок № СФ-0000129 від 28.08.2017, Рахунок-фактура № СФ-00000193 від 29.08.2017, Товарно-транспортна накладна №2908-1 від 29.08.2017, Довіреність №776 від 28.08.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «БУРОВА КОМПАНІЯ УКРБУРСЕРВІС» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019. (т.3 а.с. 206-236).
На підставі Договору поставки №0710-2016 від 07.10.2016 придбаний товар також було поставлено ТОВ «СІЛУР ПЛАСТ», відповідно до якого постачальник в порядку і на умовах, передбачених договором, зобов`язується поставити, передати у власність покупцю хімічні реагенти для буріння “товар”, відповідно до номенклатури, кількості та по ціні, що вказані у додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених договором, прийняти товар і сплатити договірну ціну за нього, в порядку, передбаченому договором. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-00000057 від 23.05.2017, Видаткова накладна № РН-0000079 від 24.05.2017, Довіреність №80 від 24.05.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «СІЛУР ПЛАСТ»  за період з 01.04.2017 по 30.09.2019. (т. 3 а.с. 237-250, т. 4 а.с. 2-13).
На підставі Договору поставки №03/09/18 від 03.09.2018 придбаний товар та готову продукцію (піногасники для бурових розчинів) також було поставлено ТОВ «НАФТОГАЗБУРІННЯ», відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець – прийняти і оплатити такий товар. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-00000070 від 03.09.2018, Видаткова накладна № РН-0000046 від 03.09.2018, Товарно-транспортна накладна №0309-5 від 03.09.2018, банківською випискою АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «НАФТОГАЗБУРІННЯ»   за період з 01.04.2017 по 30.09.2019. (т. 4 а.с. 14-25).
На підставі Договору  поставки №2510-2017 від 25.10.2017 придбаний товар та готову продукцію (піногасники для бурових розчинів “Defomax-GP”; наповнювачі кольматаційні для бурових розчинів “GIP SEAL”) було поставлено ТОВ «ТЕХКОР».  Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок № СФ-0000151 від 25.10.2017, Видаткова накладна № РН-0000227 від 27.10.2017, Товарно-транспортна накладна №2710-1 від 27.10.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «ТЕХКОР» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019. (т. 4 а.с. 26-39).
Придбаний товар та готову продукцію (наповнювач кольматаційний для бурових розчинів “GIP SEAL”; піногасники для бурових розчинів) також було поставлено ТОВ «БПК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ». Виконання договору підтверджують наступні первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000070 від 31.05.2017, Видаткова накладна № РН-0000177 від 04.08.2017, Довіреність № 3107/1 від 31.07.2017, Рахунок № СФ-0000001 від 02.01.2018, Видаткова накладна № РН-0000010 від 02.02.2018, Довіреність №0202/1 від 02.02.2018, Рахунок-фактура №СФ-0000169 від 01.12.2017, Видаткова накладна № РН-0000242 від 04.12.2017, Видаткова накладна № РН-0000241 від 01.12.2017, Довіреність №0112/1 від 01.12.2017. Поставку товару для ТОВ «БПК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ»  було здійснено також на підставі Договору поставки № 0401/19Н від 04.01.2019. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-00000136 від 26.09.2017, Видаткова накладна №РН-00000204 від 27.09.2017, Довіреність № 2609/1 від 26.09.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000004 від 23.01.2019, Видаткова накладна № РН-000004 від 23.09.2019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «БПК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019. (т. 4 а.с. 40-90).
ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» на підставі Договору купівлі-продажу №     1605/01 від 16.05.2017 з Додатковою угодою № 1. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Видаткова накладна  №РН-0000216 від 13.10.2017, №РН-0000217 від 13.10.2017, Товарно-транспортна накладна №1310-1 від 13.10.2017, Довіреність №2399 від 13.10.2017, №2398 від 13.10.2017. 
На підставі Договору поставки №040904 від 04.09.2017 із специфікаціями. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-0000148 від 17.10.2017, Видаткова накладна  №РН-0000219 від 18.10.2017, Товарно-транспортна накладна №1810-1 від 18.10.2017, Довіреність №2414 від 18.10.2017, Рахунок №СФ-0000006 від 17.10.2018, №СФ-0000003 від 04.01.2018, Видаткова накладна  №РН-000006 від 19.01.2018, №РН-000007 від 19.01.2018, Товарно-транспортна накладна №1901-1 від 19.01.2018, Довіреність №113 від 17.01.2018, Рахунок № СФ-0000030 від 07.05.2018, Видаткова накладна № РН-0000025 від 16.06.2018, Довіреність №1093 від 12.06.2018, Товарно-транспортна накладна №1506-3 від 15.06.2018. 
На підставі Договору купівлі-продажу №     1605/4 від 16.05.2017 з Додатковою угодою № 1. Для підтвердження даних податкового обліку були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000055 від 16.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000087 від 27.05.2017, Довіреність №     1300     від 26.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     2705     від 27.05.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000065 від 06.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000103 від 07.06.2017, Довіреність №     1418     від 07.06.2017, Товарно-транспортна накладна № О706-1 від 07.06.2017. Рахунок-фактура № СФ-0000078 від 15.06.2017. Видаткова накладна  № РН-0000149 від 11.07.2017, Товарно-транспортна накладна № 1107-1 від 11.07.2017, Довіреність №     1731     від 13.07.2017,     Видаткова накладна  № РН-0000092 від 30.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     3005     від 30.05.2017, Видаткова накладна  №РН-0000094 від 30.05.2017, Довіреність №1345 від 30.05.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000100 від 14.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000155 від 17.07.2017, № РН-0000156 від 17.07.2017, Довіреність №1786 від 17.07.2017,     Товарно-транспортна накладна № 1707-3 від 17.07.2017, Рахунок №СФ-0000137 від 29.09.2017, Видаткова накладна  № РН-0000213 від 11.10.2017, Товарно-транспортна накладна №1110-2 від 11.10.2017, Довіреність №2317 від 03.10.2017, Видаткова накладна  № РН-0000211 від 03.10.2017, Товарно-транспортна накладна №О310-1 від 03.10.2017,     Рахунок № СФ-0000156 від 03.11.2017, Видаткова накладна № РН-0000233 від 08.11.2017, Товарно-транспортна накладна №     О811-1 від 08.11.2017,     Довіреність №2541 від 07.11.2017. 
На підставі Договору купівлі-продажу №2504/09 від 25.04.2017 з додатковими угодами. Для підтвердження даних податкового обліку були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000051 від 16.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000075 від 18.05.2017, Довіреність №  1204     від 18.05.2017, Товарно-транспортна накладна №   1805 від 18.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000076 від 19.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     1905     від 19.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000096 від 30.05.2017, Товарно-транспортна накладна № 3005-1 від 30.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000150 від 11.07.2017, Довіреність №   1706     від 06.07.2017,  Товарно-транспортна накладна №     1107   від 11.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000120 від 22.06.2017, Довіреність №     1575   від 22.06.2017, Товарно-транспортна накладна №     2206     від 22.06.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000083 від 30.06.2017, Видаткова накладна № РН-0000134 від 03.07.2017, Товарно-транспортна накладна №     О307-3     від 03.07.2017, Довіреність №   1638   від 30.06.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000102 від 14.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000154 від 17.07.2017, Довіреність №     1784     від 17.07.2017,      Товарно-транспортна накладна № 1707-5 від 17.07.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000113 від 31.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000173 від 03.08.2017, Товарно-транспортна накладна № 0308-2 від 03.08.2017, Довіреність № 1975 від 03.08.2017, Видаткова накладна  № РН-0000174 від 04.08.2017, Товарно-транспортна накладна №О408 від 04.08.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000163 від 20.11.2017. Видаткова накладна  № РН-0000239 від 24.11.2017, Товарно-транспортна накладна № 2411-3 від 24.11.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000143 від 11.10.2017, Видаткова накладна  № РН-0000225 від 24.10.2017, Товарно-транспортна накладна № 2410-3 від 24.10.2017, Довіреність №2461 від 24.10.2017, Рахунок № СФ-0000153 від 31.10.2017, Видаткова накладна № РН-0000229 від 03.11.2017. Товарно-транспортна накладна № О311-1 від 03.11.2017, Довіреність №2517 від 02.11.2017, Рахунок-фактура №СФ-0000093 від 06.07.2017, Видаткова накладна №РН-0000151 від 11.07.2017, Довіреність №1718 від 10.07.2017 року, Товарно-транспортна накладна №1107 від 11.07.202017. 
На підставі Договору купівлі-продажу №2504/10 від 25.04.2017. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Видаткова накладна  № РН-0000086 від 27.05.2017, Товарно-транспортна накладна № 2705 від 27.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000091 від 30.05.2017, Довіреність №1273 від 25.05.2017. 
На підставі Договору  купівлі-продажу №     211005 від 21.10.2016 зі специфікацією та додатковими угодами. Для підтвердження даних податкового обліку Позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000016 від 15.02.2017, Видаткова накладна  № РН-0000052 від 11.04.2017, Товарно-транспортна накладна № 1104 від 11.04.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000035 від 05.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000051 від 11.04.2017, Довіреність № 868 від 05.04.2017,      Товарно-транспортна накладна №     1104-1     від 11.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000053 від 12.04.2017, Товарно-транспортна накладна №     1204     від 12.04.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000043 від 25.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000069 від 04.05.2017, Довіреність №     1015     від 28.04.2017, Товарно-транспортна накладна № О405-2 від 04.05.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000080 від 20.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000125 від 27.06.2017, Довіреність №     1594     від 26.06.2017, Товарно-транспортна накладна № 2706-5 від 27.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000180 від 09.08.2017, Товарно-транспортна накладна № О908 від 09.08.2017, Довіреність № 1984 від 08.08.2017, Рахунок №СФ-0000125 від 11.08.2017. №СФ-0000101 від 14.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000197 від 07.09.2017, № РН-0000196 від 07.09.2017, Товарно-транспортна накладна №О709 від 07.09.2017, Довіреність № 2183 від 06.09.2017, № 2181 від 06.09.2017, Рахунок-фактура №СФ-00000106 від 21.07.2017, Видаткова накладна №РН-0000184 від 16.08.2017, Довіреність №1988 від 08.08.2017, Товарно-транспортна накладна №1608-1 від 16.08.2017. 
На підставі Договору купівлі-продажу №     221101     від 05.12.2016 з Додатковими угодами. Для підтвердження даних податкового обліку були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000029 від 27.03.2017. Видаткова накладна  № РН-0000054 від 12.04.2017, Товарно-транспортна накладна № 1204-1 від 12.04.2017. Видаткова накладна  № РН-0000055 від 13.04.2017, Товарно-транспортна накладна №     1304     від 13.04.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000044 від 25.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000064 від 27.04.2017, Товарно-транспортна накладна №     2704     від 27.04.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000060 від 24.05.2017, Видаткова накладна №РН-0000089 від 27.05.2017, Довіреність №1298 від 26.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     2705 від 27.05.2017, Видаткова накладна №РН-0000160 від 19.07.2017, Товарно-транспортна накладна №1907-2 від 19.07.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000075 від 12.06.2017, Видаткова накладна №РН-0000112 від 14.06.2017, Довіреність № 1492 від 14.06.2017, Видаткова накладна №РН-0000111 від 14.06.2017, Довіреність № 1491 від 14.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000110 від 14.06.2017, Товарно-транспортна накладна №     1406     від 14.06.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000095 від 07.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000145 від 07.07.2017, Довіреність №     1712     від 07.07.2017. Товарно-транспортна накладна № О707-2 від 07.07.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000096 від 07.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000144 від 07.07.2017, Товарно-транспортна накладна № О707-2 від 07.07.2017, Довіреність №1714 від 07.07.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000098 від 10.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000147 від 10.07.2017, Довіреність №     1720     від 10.07.2017, Товарно-транспортна накладна № 1007-2 від 10.07.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000104 від 19.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000159 від 19.07.2017, Довіреність №     1794     від 19.07.2017, Товарно-транспортна накладна № 1907-2 від 19.07.2017, Рахунок №СФ-0000117 від 07.08.2017, Видаткова накладна  № РН-0000200 від 17.09.2017, Товарно-транспортна накладна №1709 від 17.09.2017, Довіреність № 2236 від 15.09.2017, Рахунок №СФ-0000109 від 28.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000172 від 03.08.2017, Товарно-транспортна накладна №0308-1 від 03.08.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000133 від 08.09.2017, Видаткова накладна  № РН-0000205 від 28.09.2017, № РН-0000206 від 28.09.2017, Товарно-транспортна накладна № 2809-1 від 28.09.2017, Довіреність № 2289 від 28.09.2017, № 2290 від 28.09.2017. 
На підставі Договору купівлі-продажу №150205 від 15.02.2017 з Додатковими угодами. Для підтвердження даних податкового обліку були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000038 від 10.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000057 від 13.04.2017, Довіреність № 910 від 11.04.2017, Товарно-транспортна накладна № 1304-1 від 13.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000058 від 13.04.2017, Товарно-транспортна накладна № 1304-2 від 13.04.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000041 від 20.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000062 від 25.04.2017, Товарно-транспортна накладна № 2504-2 від 25.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000065 від 28.04.2017, Довіреність № 984 від 25.04.2017, Товарно-транспортна накладна №     2804     від 28.04.2017, Видаткова накладна  № РН-0000068 від 04.05.2017, Товарно-транспортна накладна № О405-1 від 04.05.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000050 від 15.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000121 від 22.06.2017, Довіреність №     1550     від 19.06.2017, Товарно-транспортна накладна № 2206-1 від 22.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000116 від 19.06.2017, Товарно-транспортна накладна № 1906-2 від 19.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000095 від 30.05.2017, Довіреність №1352 від 30.05.2017, Товарно-транспортна накладна №3005-1 від 30.05.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000059 від 24.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000085 від 26.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     2605-1     від 26.05.2017, Довіреність №     1299     від 26.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000117 від 19.06.2017, Довіреність №     1551     від 19.06.2017, Товарно-транспортна накладна № 1906-2 від 19.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000109 від 09.06.2017, Довіреність №     1436     від 08.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000107 від 08.06.2017, Довіреність №     1423     від 08.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000106 від 08.06.2017, Довіреність № 1427 від 08.06.2017, Товарно-транспортна накладна № О806-2 від 08.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000115 від 19.06.2017, Довіреність № 1512 від 16.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000114 від 19.06.2017, Товарно-транспортна накладна № 1906-2 від 19.06.2017, Рахунок-фактура №СФ-0000063 від 31.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000097 від 02.06.2017, Довіреність №     1406     від 02.06.2017, Товарно-транспортна накладна № О206 від 02.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000104 від 07.06.2017, Довіреність № 1413 від 07.06.2017, Видаткова накладна  № РН-0000102 від 07.06.2017, Довіреність №1419 від 07.06.2017, Рахунок-фактура № СФ-0000099 від 14.07.2017, Видаткова накладна  № РН-0000152 від 15.07.2017, Довіреність №     1777     від 14.07.2017, Товарно-транспортна накладна № 1507-1 від 15.07.2017, Рахунок-фактура №СФ-0000045 від 03.05.2017, Видаткова накладна №РН-0000070 від 05.05.2017 року, Товарно-транспортна накладна №0505-3 від 05.05.202017. 
На підставі Договору купівлі-продажу №     1205/1 від 12.05.2017 з Додатковою угодою. Для підтвердження даних податкового обліку були надані первинні документи: Рахунок-фактура № СФ-0000054 від 16.05.2017, Видаткова накладна  № РН-0000088 від 27.05.2017, Довіреність №1297 від 29.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     2705     від 27.05.2017, Видаткова накладна №РН-0000093 від 30.05.2017, Товарно-транспортна накладна №     3005     від 30.05.2017, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 4 а.с. 91-250, т. 5 а.с. 1-250, т. 6 а.с. 1-26).
          Крім того, матеріали справи містять дозвільні документи, які підтверджують можливість виготовлення ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” піногасників до бурових розчинів “Defomax-GP”: Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 21.05.2018 (№ 602-123-20-1/22007 піногасник до бурових розчинів “Defomax-GP”); Технічні умови ТУ У 20.5-39481330-004:2016 Піногасник до бурових розчинів “Defomax-GP”; Зміна № 1:2008 до ТУ У 20.5-39481330-004:2016 Піногасник до бурових розчинів “Defomax-GP” (т.8 а.с. 60-88). 
          Позивачем надано дозвільні документи, які підтверджують можливість виготовлення ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” наповнювачів кольматаційних для бурових розчинів “GIP SEAL”: Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 10.04.2017 (№ 602-123-20-1/10361 наповнювач кольматаційний для бурових розчинів “GIP SEAL”); Технічні умови ТУ У 20.5-39481330-005:2017 Наповнювач кольматаційний для бурових розчинів “GIP SEAL” (т. 8 а.с. 89-110).
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ВЕСТЕРНС", колегія суддів зазначає наступне. 
Між Позивачем (Замовник) та ТОВ “ВЕСТЕРНС” (Виконавець) укладено письмовий правочин у формі Договору на транспортні послуги № 284/17-В від 28.04.2017. Відповідно умов договору предметом є надання виконавцем транспортних послуг з перевезень вантажів згідно заявки Замовника (т. 6 а.с. 33-34).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Виконавцем виставлено наступні рахунки-фактури: №СФ-0000071 від 30.06.2017, №СФ-0000088 від 31.05.2017 (т. 6 а.с. 35, 50).
Згідно договору та первинних документів Виконавцем надано транспортні послуги, що підтверджують: Акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000071 від 30.06.2017 на загальну суму 33 200,00 грн, в т. ч. ПДВ 5 533,33 грн., Заявка №М19 від 19.06.2017, Товарно-транспортна накладна №М19 від 19.06.2017, Заявка №М14 від 14.06.20176, Товарно-транспортна накладна №М14 від 14.06.2017, Заявка №М6 від 06.06.2017, Товарно-транспортна накладна №М6 від 06.06.2017, Акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000088 від 31.05.2017 на загальну суму 37 680,00 грн, в т. ч. ПДВ 6 280,00 грн., Заявка №Р30 від 30.05.2017, Товарно-транспортна накладна №Р30 від 30.05.2017, Заявка №24-5 від 24.05.2017, Товарно-транспортна накладна №24-5 від 24.05.2017, Заявка №22-5 від 22.05.2017, Товарно-транспортна накладна №22-5 від 22.05.2017, Заявка №Д11-05 від 11.05.2017, Товарно-транспортна накладна №Д11-05 від 11.05.2017, Заявка №Р4 від 04.05.2017, Товарно-транспортна накладна №Р4 від 04.05.2017, Заявка №Р11 від 11.05.2017, Товарно-транспортна накладна №Р11 від 11.05.2017, Заявка №3 від 03.05.2017, Товарно-транспортна накладна №3 від 03.05.2017 (т. 6 а.с. 36-45, 51-72).
Зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг були виконані позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 281 від 14.06.2017  на загальну суму 37 680,00  грн. у тому числі ПДВ 6 280,00 грн. (т. 6 а.с. 73), а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 14.06.2017 № 281 (т. 6 а.с. 74-75). 
Між ТОВ “ВЕСТЕРНС” та ТОВ “АНІЛА” укладено Договір відступлення права вимоги № 1401-1 від 14.02.2018, відповідно до якого відступлено право вимоги за Договором на транспортні послуги № 284/17-В від 28.04.2017 на суму 33 200,00 грн. Оплату Позивачем заборгованості на суму 33 200,00 грн. підтверджує банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 6 а.с. 46-49).
З матеріалів справи вбачається, що Постачальником було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №88 від 31.05.2017, №71 від 30.06.2017 (т. 6 а.с. 89-90, 94-95).
Між ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” (Замовник) та ТОВ “ВЕСТЕРНС” (Виконавець) було укладено письмовий правочин у формі Договору про надання юридичних послуг № 0204/17 від 02.04.2017 з Додатком № 1 від 03.05.2017. Відповідно умов договору предметом є  доручення замовника з обов`язком виконавця надавати замовнику юридичні послуги в обсязі  та на умовах, визначених цим Договором (т. 6 а.с. 76-80).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Виконавцем виставлено наступні рахунки-фактури: № СФ-0000078 від 31.05.2017 на суму 380 000,00  грн. (у тому числі ПДВ 63 333,33 грн) (т. 6 а.с. 81).
Згідно договору та первинних документів Виконавцем надано юридичні послуги, що підтверджують: Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0000078 від 31.05.2017  на суму 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн.; Акт приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2017 з повним переліком (розшифруванням) наданих послуг у кількості 19 позицій загальною вартістю 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн. (т. 6 а.с. 82-84).
Зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг були виконані Позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 259 від 07.06.2017 на загальну суму 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн., а також випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” за датою операції 07.06.2017  № 259 (т. 6 а.с. 85-88).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 6 а.с. 28).
З матеріалів справи вбачається, що виконавцем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №78 від 31.05.2017 (т. 6 а.с. 91-93).
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «ЛЕОНЕС», колегія суддів зазначає наступне.
Між ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” (Замовник) та ТОВ “ЛЕОНЕС” (Виконавець) укладено письмовий правочин у формі Договору про надання юридичних послуг № 0204/17 від 02.04.2017 з Додатком № 1 від 01.05.2017 до Договору про надання юридичних послуг № 0204/17 від 02.04.2017 р. Відповідно умов договору предметом є доручення замовника з обов`язком виконавця надавати замовнику юридичні послуги в обсязі  та на умовах, визначених цим Договором  (т. 6 а.с. 97-101).
Для підтвердження даних податкового обліку до перевірки були надані первинні документи. Виконавцем виставлено наступні рахунки-фактури: № СФ-000213 від 30.06.2017 на суму 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн. (т. 6 а.с. 102).
Згідно договору та первинних документів Виконавцем надано юридичні послуги, що підтверджують: Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0000213 від 30.06.2017  на суму 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн. Позивачем надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2017 за Договором про надання юридичних послуг №0204/17 від 02.04.2017 з повним переліком (розшифруванням) наданих послуг у кількості 19 позицій загальною вартістю 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн. (т. 6 а.с. 103-105).
Зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг були виконані Позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 405 від 02.08.2017  на загальну суму 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн. (т. 6 а.с. 108), а також випискою банку за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 на суму 380 000,00  грн. у тому числі ПДВ 63 333,33 грн. (т. 6 а.с. 106).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 6 а.с. 96).
З матеріалів справи вбачається, що виконавцем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №213 від 30.06.2017 (т. 6 а.с. 110-112).
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "АРТЛАЙН ІНВЕСТ", колегія суддів зазначає наступне.
Між ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (Покупець) та ТОВ "АРТЛАЙН ІНВЕСТ" (Постачальник) укладено Договір №0104/1 купівлі-продажу продукції від 01.04.2019. Відповідно до умов договору  продавець зобов`язується поставити покупцю товар – найменування, асортимент, кількість та вартість якого вказується у рахунку-фактурі, що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його за встановленими цінами відповідно до умов договору (т. 6 а.с. 114-116).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Постачальником виставлено наступні рахунки-фактури: №АІ-0000076 від 22.04.2019, №АІ-0000077 від 22.04.2019, №АІ-0000080 від 19.04.2019, №АІ-0000079 від 18.04.2019, №АІ-0000078 від 17.04.2019 (т. 6 а.с. 117, 120, 123, 126, 129).
Згідно договору та видаткових накладних №АІ-0000062 від 22.04.2019 на загальну суму 612007,40 грн. в т. ч. ПДВ 102001,2 грн., №АІ-0000063 від 22.04.2019 на загальну суму 612007,40 грн. в т. ч. ПДВ 102001,2 грн., №АІ-0000066 від 19.04.2019 на загальну суму 671040,00 грн. в т. ч. ПДВ 111840,00 грн., №АІ-0000063 від 18.04.2019 на загальну суму 671040,00 грн. в т. ч. ПДВ 111840,00 грн., №АІ-0000062 від 17.04.2019 на загальну суму 671040,00 грн. в т. ч. ПДВ 111840,00 грн. постачальник поставив позивачу наступний товар: Замінник молочного жиру "САНІЯ"2303, Замінник молочного жиру "Віолія-молжир 3"ЕАК (20кг),т (т. 6 а.с. 118, 121, 124, 127, 130).
Відповідно до умов договору, Товар був фактично доставлений постачальником, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №1 від 22.04.2019, №2 від 22.04.2019, №1 від 19.04.2019, №1 від 18.04.2019, №1 від 17.04.2019 (т. 6 а.с. 119, 122, 125, 128, 131).
Зобов`язання по оплаті вартості поставлено товару були виконані Позивачем, що підтверджується випискою з банківського рахунку АТ “Укрсиббанк” з 01.04.2017 по 30.09.2019 на суму 2 317 837, 75 грн. (т. 6 а.с. 132-133).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 6 а.с. 113).
З матеріалів справи вбачається, що виконавцем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні:
№16 від 17.04.2019, №17 від 18.04.2019, №18 від 19.04.2019, №19 від 22.04.2019, №20 від 22.04.2019 (т. 6 а.с. 147-153).
У подальшому придбаний товар було використано при організації власної господарської діяльності, а саме використано як давальницьку сировину для виготовлення готової продукції, а саме піногасників до бурових розчинів “Defomax-GP”. Переробку давальницької сировини для Позивача було здійснено: 
ТОВ “НЕОХИМ В” на підставі Договору № 10/01/2-ПР на виконання робіт від 01.10.2018. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000039 від 04.09.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 04.09.2019, Товарно-транспортна накладна №П04/09-2 від 04.09.2019, Акт надання послуг з переробки №170 від 04.09.2019, Передача готової продукції №170 від 04.09.2019, Товарно-транспортна накладна №Р1634 від 04.09.2019, Рахунок-фактура №1843 від 04.09.2019, Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000038 від 02.09.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 02.09.2019, Товарно-транспортна накладна №П02/09 від 02.09.2019, Акт надання послуг з переробки №165 від 02.09.2019, Передача готової продукції №165 від 02.09.2019, Товарно-транспортна накладна №р1593 від 02.09.2019, Рахунок-фактура №1809 від 02.09.2019. Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000036 від 12.08.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 12.09.2019, Товарно-транспортна накладна №П12/08-2 від 12.08.2019, Акт надання послуг з переробки №158 від 12.08.2019, Передача готової продукції №158 від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №Р-12/2 від 12.08.2019, Рахунок-фактура №1702 від 12.08.2019. Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000035 від 25.06.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 25.06.2019, Товарно-транспортна накладна №П25/06-2 від 25.06.2019, Акт надання послуг з переробки №114 від 25.06.2019, Передача готової продукції №114 від 25.06.2019, Товарно-транспортна накладна №Р1140 від 25.06.2019, Рахунок-фактура №1301 від 25.06.2019. Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000032 від 27.05.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 27.05.2019, Товарно-транспортна накладна №П27/05 від 27.05.2019, Акт надання послуг з переробки №96 від 27.05.2019, Передача готової продукції №96 від 27.05.2019, Товарно-транспортна накладна №Р929 від 27.05.2019, Рахунок-фактура №1073 від 27.05.2019, Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000025 від 25.04.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 25.04.2019, Товарно-транспортна накладна №П25/04 від 25.04.2019, Акт надання послуг з переробки №79 від 25.04.2019, Передача готової продукції №79 від 25.04.2019, Товарно-транспортна накладна №Р723 від 25.04.2019, Рахунок-фактура №853 від 25.04.2019, Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000023 від 22.04.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 22.04.2019, Товарно-транспортна накладна №Р22/04 від 22.04.2019, Акт надання послуг з переробки №02 від 22.04.2019, Передача готової продукції №02 від 22.04.2019, Товарно-транспортна накладна №К2 від 22.04.2019, Рахунок-фактура №22/04 від 22.04.2019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ “НЕОХИМ В” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 6 а.с. 154-213).
ТОВ “ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА “УКРАЇНА” на підставі Договору №0901/18Н на виконання робіт від 09.01.2018. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000037 від 12.08.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №Р12/08 від 12.08.2019, Акт надання послуг з переробки №06 від 12.08.2019, Передача готової продукції №06 від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №К1 від 12.08.2019, Рахунок-фактура №12/08-1 від 12.08.2019. Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000031 від 27.05.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 27.05.2019, Товарно-транспортна накладна №Р27/05 від 27.05.2019, Акт надання послуг з переробки №05 від 27.05.2019, Передача готової продукції №05 від 27.05.2019, Товарно-транспортна накладна №К2 від 27.05.2019, Рахунок-фактура №27/05 від 27.05.2019. Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000029 від 15.05.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 15.05.2019, Товарно-транспортна накладна №Р15/05 від 15.05.2019, Акт надання послуг з переробки №04 від 15.05.2019, Передача готової продукції №04 від 15.05.2019, Товарно-транспортна накладна №К1 від 15.05.2019, Рахунок-фактура №15/05 від 15.05.2019, Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000027 від 26.04.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 27.04.2019, Товарно-транспортна накладна №Р27/04 від 27.04.2019, Акт надання послуг з переробки №03 від 27.04.2019, Передача готової продукції №03 від 27.04.2019, Товарно-транспортна накладна №К3 від 27.04.2019, Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000023 від 22.04.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 22.04.2019, Товарно-транспортна накладна №Р22/04 від 22.04.2019, Акт надання послуг з переробки №02 від 22.04.2019, Передача готової продукції №02 від 22.04.2019, Товарно-транспортна накладна №К2 від 22.04.2019, Рахунок-фактура №22/04 від 22.04.2019, Рахунок-фактура №27/04 від 27.04.2019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ “ВКФ “УКРАЇНА” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 6 а.с. 214-250, т. 7 а.с. 1-6).
У подальшому готову продукцію було використано при організації господарської діяльності Позивача, а саме реалізовано наступним контрагентам: ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» на підставі Договору поставки №0401/19Н від 04.01.2019. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-0000034 від 29.03.2019, Видаткова накладна №РН-0000024 від 16.05.2019, Рахунок-фактура №СФ-0000043 від 16.04.2019, Видаткова накладна №РН-0000023 від 06.05.2019, Видаткова накладна №РН-0000022 від 26.04.2019, Рахунок-фактура №СФ-0000052 від 27.05.2019, Видаткова накладна №РН-0000030 від 26.06.2019, Видаткова накладна №РН-0000028 від 14.06.2019, Видаткова накладна №РН-0000027 від 07.06.2019, Видаткова накладна №РН-0000025 від 27.05.2019, Рахунок-фактура №СФ-0000070 від 01.07.2019, Видаткова накладна №РН-0000036 від 01.08.2019, Видаткова накладна №РН-0000034 від 26.07.2019, Видаткова накладна №РН-0000031 від 16.07.2019, Рахунок-фактура №СФ-0000081 від 08.08.2019, Видаткова накладна №РН-0000041 від 13.08.2019, Видаткова накладна №РН-0000042 від 16.08.2019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ”      за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 7 а.с. 28-85).
ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» на підставі Договору поставки №0401/19Н від 04.01.2019. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-0000079 від 31.07.2019, Видаткова накладна №РН-0000044 від 11.09.2019, Довіреність №1545 від 10.09.2019, Товарно-транспортна накладна №1109-1 від 11.09.202019, Видаткова накладна №РН-0000043 від 06.09.2019, Довіреність №1504 від 06.09.2019, Товарно-транспортна накладна №О609-1 від 06.09.202019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 7 а.с. 86-113).          
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ЛЕНТОКС ПЛЮС", колегія суддів зазначає наступне.
Між ТОВ «ЛЕНТОКС ПЛЮС» (Постачальник) та ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (Покупець)  укладено Договір поставки товару від 15.06.2019 №1507-19 від 15.06.2019. Відповідно умов договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар на умовах, передбачених даним договором (т. 7 а.с. 115-116).
Для підтвердження даних податкового обліку до перевірки були надані первинні документи. Постачальником виставлено наступні рахунки-фактури: №ЛП-000282 від 26.08.2019, №ЛП-000279 від 17.08.2019, №ЛП-000263 від 31.07.2019, №ЛП-000258 від 27.07.2019, №ЛП-000252 від 20.07.2019 (т. 7 а.с. 118-122).
Згідно договору та видаткових накладних №ЛП-0002822 від 26.08.2019 на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002821 від 26.08.2019  на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002820 від 26.08.2019  на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002791 від 17.08.2019 на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002790 від 17.08.2019 на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002521 від 20.07.2019 на суму  195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002631 від 31.07.2019 на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002582 від 27.07.2019 на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн.; №ЛП-0002581 від 27.07.2019 на суму 195000,00 грн. в т. ч. ПДВ 32500,00 грн. Постачальник поставив позивачу наступний товар:  Карагінан -каппа напівочищенний (т. 7 а.с. 123-125, 128-129, 132, 135, 138-139).
Відповідно до умов договору, товар був фактично доставлений продавцем, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №Л26/08-1 від 26.08.2019, №Л17/08-1 від 17.08.2019, №Л20/07-2 від 20.07.2019, №Л31/07-1 від 31.07.2019, №Л27/07-1 від 27.07.2019 (т. 7 а.с. 126, 130, 133, 136, 140).
Якість товару підтверджує: Сертифікат аналізу від 26.08.2019, Сертифікат аналізу від 17.08.2019, Сертифікат аналізу від 20.07.2019, Сертифікат аналізу від 31.07.2019, Сертифікат аналізу від 27.07.2019 (т. 7 а.с. 127, 131, 134, 137, 141).
Зобов`язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані Позивачем, що підтверджує: виписка банку АТ “УКРСИББАНК” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 7 а.с. 117).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 7 а.с. 114).
З матеріалів справи вбачається, що постачальником було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №217 від 20.07.2019, 
№271 від 27.07.2019, №272 від 27.07.2019, №278 від 31.07.2019, №134 від 17.08.2019, №135 від 17.08.2019, №425 від 26.08.2019, №426 від 26.08.2019, №427 від 26.08.2019 (т. 7 а.с. 160-177). 
У подальшому придбаний товар було використано при організації власної господарської діяльності Позивача, а саме карагінан-каппа напівочищений використано як давальницьку сировину для виготовлення готової продукції -  піногасників до бурових розчинів “Defomax-GP”.
Переробку було здійснено ТОВ “ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА “УКРАЇНА” на підставі Договору № 0901/18Н на виконання робіт від 09.01.2018. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000037 від 12.08.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №Р12/08 від 12.08.2019, Акт надання послуг з переробки №06 від 12.08.2019, Передача готової продукції №06 від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №К1 від 12.08.2019, Рахунок-фактура №12/08-1 від 12.08.2019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК” по контрагенту ТОВ “ВКФ “УКРАЇНА” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 (т. 7 а.с. 153-159).
ТОВ “НЕОХИМ В” на підставі Договору № 10/01/2-ПР на виконання робіт від 01.10.2018. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000039 від 04.09.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 04.09.2019, Товарно-транспортна накладна №П04/09-2 від 04.09.2019, Акт надання послуг з переробки №170 від 04.09.2019, Передача готової продукції №170 від 04.09.2019, Товарно-транспортна накладна №Р1634 від 04.09.2019, Рахунок-фактура №1843 від 04.09.2019. Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000038 від 02.09.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 02.09.2019, Товарно-транспортна накладна №П02/09 від 02.09.2019, Акт надання послуг з переробки №165 від 02.09.2019, Передача готової продукції №165 від 02.09.2019, Товарно-транспортна накладна №р1593 від 02.09.2019, Рахунок-фактура №1809 від 02.09.2019, Попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000036 від 12.08.2019, Акт приймання-передачі товару (давальницької сировини) від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №П12/08-2 від 12.08.2019, Акт надання послуг з переробки №158 від 12.08.2019, Передача готової продукції №158 від 12.08.2019, Товарно-транспортна накладна №Р-12/2 від 12.08.2019, Рахунок-фактура №1702 від 12.08.2019 (т. 6 а.с. 154-184).
У подальшому готову  продукцію було використано при організації власної господарської діяльності Позивача, а саме реалізовано наступним контрагентам: ТОВ «БПК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» на підставі Договору поставки № 0401/19Н від 04.01.2019. Для підтвердження даних податкового обліку Позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-0000081 від 08.08.2019, Видаткова накладна №РН-0000041 від 13.08.2019, Видаткова накладна №РН-0000042 від 16.08.2019 (т. 7 а.с. 28-32, 47-49).
ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» на підставі Договору поставки №0401/19Н від 04.01.2019. Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи: Рахунок-фактура №СФ-0000079 від 31.07.2019, Видаткова накладна №РН-0000044 від 11.09.2019, Довіреність №1545 від 10.09.2019, Товарно-транспортна накладна №1109-1 від 11.09.202019, Видаткова накладна №РН-0000043 від 06.09.2019, Довіреність №1504 від 06.09.2019, Товарно-транспортна накладна №О609-1 від 06.09.202019, банківська виписка АТ “УКРСИББАНК”  по контрагенту ТОВ «ПОЛТАВСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» за період з 01.04.2017 по 30.09.2019  (т. 7 а.с. 86-113).
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "СЕЙВ МАКС ГРУП", колегія суддів зазначає наступне. 
Між ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (Замовник) та ТОВ «СЕЙВ МАКС ГРУП» (Виконавець) укладено Договір про надання юридичних послуг від 12/07/2018 №18-02/04 від 12.07.2018. Відповідно умов договору: Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених  цим Договором (т. 7 а.с. 179-180).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Згідно договору та первинних документів Виконавцем надано юридичні послуги, що підтверджують: Акти приймання-передачі наданих послуг №7 від 28.09.2018 на суму 300000,00 грн. в т. ч. ПДВ 50000,00 грн.; №6 від 28.09.2018 на суму 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16666,67 грн.; №5 від 27.09.2018 на суму 200000,00 грн. в т.ч. ПДВ 33333,33 грн.; №4 від 27.09.2018 на суму 400000,00 грн. в т.ч. ПДВ 66666,67 грн.; №3 від 26.09.2018 на суму  400000,00 грн. в т.ч. ПДВ 66666,67 грн.; №2 від 20.09.2018 на суму 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16666,67 грн.; №1 від 19.09.2018 на суму 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16666,67 грн. Позивачем надано Звіт з наданих послуг відповідно до умов договору на надання юридичних послуг №18-02/04 від 12.07.2018, де міститься конкретний перелік виконаних робіт згідно з Договором (т.7 а.с. 181-182, 186-192).
Зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг були виконані Позивачем, що підтверджується випискою банкою АТ “УКРСИББАНК” за період з 01.04.2017 до 30.09.2019 на суму 300 000,00 грн. (т. 7 а.с. 183).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»  (т. 7 а.с. 178).
З матеріалів справи вбачається, що Виконавцем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №25 від 20.09.2018, 
№26 від 26.09.2018, №28 від 27.09.2018, №30 від 28.09.2018, №24 від 19.09.2018, №27 від 27.09.2018, №29 від 28.09.2018 (т. 7 а.с. 193-206).
          Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ТЕКС ХАУЗ", колегія суддів зазначає наступне. 
Між ТОВ «ТЕКС ХАУС» (Виконавець) та ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (Замовник) укладено Договір про надання юридичних послуг №0109/2 від 01.09.2017. Відповідно умов договору:  Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуги в обсязі та на умовах, визначених цим Договором (т. 7 а.с. 209-214). 
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Виконавцем виставлено наступні рахунки на оплату: №СФ-0004051 від 12.12.2017 (т. 7 а.с. 216). Згідно договору та первинних документів Виконавцем надано юридичні послуги, що підтверджують: Акти здачі-прийняття робіт №ОУ-0002999 від 12.12.2017 на суму 990 000,00 грн. в т. ч. ПДВ 165000,00 грн.; №ОУ-0003005 від 28.12.2017 на суму 230 000,00 грн. в т. ч. ПДВ 38333,33 грн. Позивачем надано Акти приймання-передачі наданих послуг №1 від 12.12.2017 №2 від 28.12.2017, які містять  детальний перелік наданих послуг до Актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (т. 7 а.с. 217-220).
Зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг були виконані Позивачем, що підтверджується випискою банкою АТ “УКРСИББАНК” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 на суму 483 000,00 грн. (т. 7 а.с. 208).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 7 а.с. 207).
З матеріалів справи вбачається, що виконавцем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №378 від 12.12.2017, №1119 від 28.12.2017 (т. 7 а.с. 221-226).
Щодо необхідності використання юридичних послуг в процесі своєї гоподарської діяльності представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції надано пояснення з яких колегією суддів встановлено наступне.
ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» належить до реального сектору економіки, безперервно здійснює свою господарську діяльність, основним видом якої є виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин, виробництво інших основних органічних хімічних речовин, оптова торгівля хімічними продуктами. Специфіка діяльності Позивача пов`язана з отриманням ліцензій, дозвільних документів, сертифікатів.
ТОВ «НК «ГАЗШВЕСТПРОЕКТ» є учасником публічних закупівель, які потребують підготовки необхідної документів. При цьому закупівельна вартість є значною, що суттєво збільшує обсяг необхідної документації для подачі тендерної пропозиції, а також підвищує ризики настання негативних наслідків у зв`язку з її відхиленням. Позивач, в процесі здійснення підприємницької діяльності, веде переговори щодо співпраці, які потребують перевірки контрагентів, укладає договори, які потребують правового аналізу, участі в позасудовому врегулюванні спорів.
Крім того, позивач у зв`язку з проведенням перевірок контролюючих органів, неналежним виконання контрагентами своїх договірних зобов`язань має необхідність в отриманні юридичних консультації, оскарженні рішень прийнятих суб`єктами владних повноважень, підготовці процесуальних документів, заяв, скарг, а також представництві інтересів в судах, органах державної влади, судах.
З матеріалів справи вбачається, що в штаті позивача немає юристів, про що свідчать штатні розписи за 2017 рік та 2018 рік.
У зв`язку з вищенаведеними обставинами TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» скористалося юридичними послугами наступних контрагентів:
TOB “ВЕСТЕРНС” на підставі Договору про надання юридичних послуг № 0204/17 від 02 квітня 2017 року;
TOB “ЛЕОНЕС” на підставі Договору про надання юридичних послуг № 0204/17 від 02 квітня 2017 року;
ТОВ «СЕЙВ МАКС ГРУП» на підставі Договору про надання юридичних послуг від 12/07/2018 №18-02/04 від 12 липня 2018 року;
ТОВ «ТЕКС ХАУС» на підставі Договору про надання юридичних послуг №0109/2 від 01 вересня 2017 року;
- ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДК КОНСАЛТ" на підставі Договору про надання юридичних послуг №б/н від 01 червня 2018 року.
На підтвердження надання вищевказаними контрагентами юридичних послуг позивачем було надто Акти надання послуг, які містять посилання на Договір, в рамках якого вони складені, вид наданих послуг (найменування), кількість, одиницю виміру, їх загальну вартість та суму ПДВ, що підлягає сплаті у складі їх вартості, скріплені підписами відповідних посадових осіб замовника та виконавця, печатками підприємств. 
Крім того, до Актів наданих послуг додано Звіти про виконані роботи (надані послуги), в яких чітко зазначено, які саме було надано юридичні послуги, вказано по яким справам із зазначенням номеру судової справи надавалася правова допомога, вказано які договори було складено та зроблено правовий аналіз, вказано які проведено семінари для працівників Товариства тогцо.
Проте, відповідачем не надано доказів та обґрунтування того, що в актах наданих послуг повинен міститися більш детальний опис змісту та обсягу господарських операцій, ніж це було зроблено в актах, оформлених за результатами надання юридичних послуг.
Законодавець не визначив конкретного переліку документів, якими платник повинен підтвердити реальність виконання господарської операції. З метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Чинне законодавство не містить положень, які б забороняли складати акти виконаних робіт чи наданих послуг за формою, які було складено ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” та контрагентом.
Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена, а умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі сукупності документів (зокрема договорів, додаткових угод та ін.) зробити висновок про те, що витрати фактично понесені (Постанова ВС від 20 червня 2019 року справа № 826/1453/14; Постанова ВС від 18 грудня 2018 року справа № 810/4483/16; Ухвала Вищого адміністративного суду України від 01.03. 2017 по справі № 823/5399/15).
Податковим законодавством України ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. 
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що подані TOB “НК “ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ” первинні документи бухгалтерського та податкового обліку відповідають вимогам чинного законодавства України та підтверджують зв`язок понесених витрат із власною господарською діяльністю Товариства, а доводи та висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки щодо нереальності господарських операцій ТОВ “НК “ГАЗІНВЕСТГЇРОЕКТ” з контрагентом, є безпідставним, та такими, що грунтуються на припущеннях податкового органу та не підтверджені відповідними доказами.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДК КОНСАЛТ", колегія суддів зазначає наступне.
          Між ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (Замовник) та ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДК КОНСАЛТ" укладено Договір про надання юридичних послуг  №б/н від 01.06.2018. Відповідно умов договору виконавець зобов`язується надавити замовнику консультації та юридичну допомогу у будь-яких питань юридичного (правового) характеру, які виникають при здійсненні замовником поточної підприємницької діяльності, зокрема, складання та правовий аналіз договорів та інших документів правового характеру, надання усних та письмових юридичних консультацій співробітниками замовника, представництво інтересів замовника в судах, у господарських, адміністративних та кримінальних справах, справах про адміністративні правопорушення тощо, надання консультацій з питань податкового, трудового законодавства тощо, а також будь-які інші послуги юридичного характеру, що є необхідними для ефективного захисту інтересів замовника (т. 7 а.с. 229-230).
Для підтвердження даних податкового обліку позивачем були надані первинні документи. Згідно договору та первинних документів Виконавцем надано юридичні послуги, що підтверджують: Звіт про виконані роботи (надані послуги) за договором про надання юридичних послуг від 01.06.2018; Акт надання послуг № 21 від 24.06.2019 на суму 600000,00 грн. в т.  ч. ПДВ 100000,00 грн., № 1 від 18.06.2019 на суму 450000,00 грн. в т.  ч. ПДВ 75000,00 грн., № 20 від 21.06.2019 на суму 450000,00 грн. в т.  ч. ПДВ 75000,00 грн., №14 від 29.03.2019 на суму 600000,00 грн. в т.  ч. ПДВ 100000,00 грн., №12 від 28.03.2019 на суму 600000,00 грн. в т.  ч. ПДВ 100000,00 грн., №5 від 21.03.2019 на суму 858500,00 грн. в т.  ч. ПДВ 143083,3 грн., №3 від 14.03.2019 на суму 824160,00 грн. в т.  ч. ПДВ 137360,00 грн., №2 від 11.03.2019 на суму 858500,00 грн. в т.  ч. ПДВ 143083,3 грн., №25 від 19.12.2018 на суму 1145700,00 грн. в т.  ч. ПДВ 190950,00 грн., №24 від 19.12.2018 на суму 1567800,00 грн. в т.  ч. ПДВ 261300,00 грн., №20 від 18.12.2018 на суму 976860,00 грн. в т.  ч. ПДВ 162810,00 грн., №18 від 17.12.2018 на суму 1000980,00 грн. в т.  ч. ПДВ 166830,00 грн., № 1806 від 18.06.2018 180120,00 грн. в т.  ч. ПДВ 30020,00 грн. (т. 7 а.с. 231-235, 237-249).
Зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг були виконані Позивачем, що підтверджується банківською випискою АТ “УКРСИББАНК” за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 на суму 900 997,20 грн. (т. 7 а.с. 228).
В бухгалтерському обліку розрахунки з постачальником відображено на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» (т. 7 а.с. 236).
З матеріалів справи вбачається, що Виконавцем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №2 від 18.06.2018, №1 від 17.12.2018, №2 від 18.12.2018, №3 від 19.12.2018, №4 від 19.12.2018 (т. 8 а.с. 13-19).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 520/3976/19 від 21.10.2019 визнано незаконними та протиправними рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації ТОВ “ДК “КОНСАЛТ” податкових накладних  № 2 від 11.03.2019; №3 від 14.03.2019; № 5 від 21.03.2019; № 12 від 28.03.2019; № 14 від 29.03.2019 та зобов`язано вчинити дії щодо їх реєстрації (т. 8 а.с. 20-38).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/8772/19 від 19.11.2019 визнано незаконними та протиправними рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації ТОВ “ДК “КОНСАЛТ” податкових накладних № 1 від 18.06.2019; №20 від 21.06.2019; № 21 від 24.06.2019 та зобов`язано вчинити дії щодо їх реєстрації. (т. 8 а.с. 39-59). В процесі розгляду справи № 520/3976/19 та № 520/8772/19 було підтверджено реальність господарських операцій за результатами яких було складено та відправлено на реєстрацію податкові накладні і як наслідок прийнято рішення, яким визнано незаконними та протиправними рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних. 
Згідно з абзацом 11     статті 1 Закону України     «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»     первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно ст.9 Закону України     «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно абз.3 п.2.4 Закону України     Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача стосовно того, що будь-які документи (в тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, колегія суддів зазначає наступне.
В Постанові Верховного суду від 15.05.2018 р. по справі №0870/9721/12 зазначено, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.
Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від   02 червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.
Колегія суддів зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України     «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено     наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом     Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
На підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано копії податкових накладних, видаткових накладних, акти виконаних робіт, а також проведено оплату товару/послуг, що підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями, копії яких мітяться в матеріалах справи.     В свою чергу, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Щодо посилань в апеляційній скарзі відповідача на інформацію про існування кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до     ст.61 Конституції України     юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі, якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Платник податків, в даному випадку позивач, не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.
Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем долучено до матеріалів справи відповіді Офісу генерального прокурора України щодо контрагентів-постачальників: ТОВ “ДЕЛЛ КОМ”, ТОВ “АСТА ЮА” ТОВ “ЄВРОПА ДЕЙЗ”, ТОВ “АРТЛАЙН ІНВЕСТ”, ТОВ “ЛЕНТОКС ПЛЮС”, ТОВ “ВЕСТЕРНС”, ТОВ “ЛЕОНЕС”, ТОВ “СЕЙВ МАКС ГРУП”, ТОВ “ТЕКС ХАУЗ”, в яких вказано, що за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань на даний час кримінальні провадження, в яких містяться відомості про можливе застосування заходів кримінального-правового характеру щодо вказаних юридичних осіб не встановлені (т. 8 а.с.177-185)
Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 по справі № 805/10886/13-а (провадження № К/9901/1424/18) зазначає, що за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право та повинні звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність, а не класти власний висновок в основу податкового правопорушення та визначати на цій підставі грошове зобов`язання.
Слід зазначити, що господарські операції між позивачем та його контрагентами підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які містяться в матеріалах справи.
Верховний Суд у постанові від 10 березня 2020 року по справі №280/373/19 зазначає, що посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують підприємства контрагентів позивача суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги, оскільки, по-перше, в зазначених кримінальних провадженнях відсутні вироки, а по - друге, відомості отримані під час досудового розслідування кримінального правопорушення, не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні     Кодексу адміністративного судочинства України     та не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.
Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року по справі №809/1449/16 вказує, що відомості отримані під час досудового розслідування кримінального правопорушення, не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні     Кодексу адміністративного судочинства України     та не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Ухвала           на яку посилається відповідач, є лише ухвалою якою слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні надано дозвіл на проведення огляду приміщення, проте вказана ухвала не встановлює обставин щодо господарських правовідносин як в цілому, та відносно позивача, зокрема. Сам факт проведення досудового розслідування не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами,     внаслідок чого підлягає перевірці кожне податкове правопорушення і здійснення комплексного дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених, серед іншого, такою ухвалою, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.
Крім того, колегія суддів вважає посилання в апеляційній скарзі відповідача на кримінальні провадження безпідставним, оскільки відповідно до відомостей з реєстру по даним контрагентам-постачальникам відсутній вирок суду, а відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Дійсно, відповідно до частини 6   статті 78 КАС України   тільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративний правопорушення, які набрали законної сили, звільняють сторону від процесу доказування фактів вчинення діяння та особи, яка його вчинила.
Також відповідач зазначає, що допитано службових осіб ТОВ «Вестернс» (код 41137966);  ТОВ «Леонес» (код 41202736), які надали показання щодо непричетності до реєстрації та діяльності вказаних підприємств.
Колегія суддів наголошує, що доказове значення може мати лише вирок суду, що набрав законної сили, і який прямо стосується конкретних правовідносин, разом з тим, контролюючим органом не надано вищевказаних доказів. Відомостей щодо наявності вироку суду на час розгляду даної справи відповідачем не надано, отже, зазначені вище посилання судом не можуть бути взяті до уваги в якості доказу.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, стосовно того, що у контрагентів позивача були відсутні необхідні матеріальні ресурси для здійснення господарських операцій колегія суддів зазначає наступне.
Підпункт   14.1.36   п.   14.1   ст.14 Податкового Кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Верховний Суд в постанові від 07.08.2018 р. у справі №808/760/16 зазначив, що відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
В постанові Верховного суду від 15.05.2018 р. по справі №0870/9721/12 зазначено, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку має право на податковий кредит.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає зазначені вище податкового органу посилання необґрунтованими.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що аналіз можливості виконання оформлених господарських операцій з придбання/продажу ідентифікованих товарів/послуг наявним трудовим ресурсом не можливо. 
Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 травня 2020 року справа №П/811/1384/16 відсутність у контрагентів добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а основні та транспортні засоби можуть перебувати у контрагента на праві оренди або лізингу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.01.2018 по справі № 820/4648/13,   постанови Верховного Суду від 16.01.2018 по справі №     826/1398/14; постанови Верховного Суду від 26.02.2019 по справі № П/811/530/17 відсутність у контрагентів позивача працівників для здійснення господарської діяльності не спростовують обставин поставки позивачу товару та надання послуг, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів). 
Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що факт реальності спірних господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами, які оформлені відповідно до приписів чинного законодавства України. Первині бухгалтерські документи містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про обсяг, зміст та вартість спірних операцій та підтверджують їх фактичне виконання.
Так, частиною 1   ст. 215 Цивільного кодексу України     передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою   статті 203 Цивільного кодексу України.
Статтею 204 Цивільного кодексу України   та   статтею 207 Господарського кодексу України   закріплено принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого будь-який правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності та, що йому було відомо про порушення, які допускали його     контрагенти або, що єдиною метою здійснення господарських операцій було одержання необґрунтованої вигоди.
В силу положень     Цивільного кодексу України,     Господарського кодексу України     та     Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"     позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи.
Статтею 61 Конституції України   встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер.
Необхідно враховувати, жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платника податку - одержувача товару (послуг) - вимагати від контрагента-постачальника будь-яких відомостей щодо повноти сплати ним податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ним законодавчих приписів, а також наявність у цього контрагента умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.     Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".
Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.
Щодо податкової інформації колегія суддів зазначає, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Вказана позиція суду викладена у постанові Верховного суду від 29.03.2019 р. №808/3412/16. Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 по справі № 804/111/13-а вказав, що будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. 
Щодо посилання контролюючого органу в апеляційній скарзі на відсутність у паспортах якості даних щодо виробника та походження товару, колегія суддів зазначає наступне.
Сертифікати якості придбаного товару не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість. Відсутність таких документів не позбавляє позивача права на формування податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару (постанова Верховного Суду від 22.05.2020 по справі № 810/1068/16).
Разом з тим, паспорти якості не є первинними документами в розумінні     ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому не є підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій. Вищевказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.08.2019 по справі №804/17176/14.
Інструкцією з контролювання якості нафти і нафтопродуків на підприємствах і організаціях України, що затверджена   наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007 р. №271/121     закріплено визначення терміну "паспорт якості",     де вказано, що це документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафти та/або нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, і їх відповідність вимогам нормативних документів. Зазначений нормативно-правовий акт не містить вимог щодо наявності в паспорті якості інформації щодо виробника або походження товар.
Таким чином, паспорти якості на товар, що придбаний позивачем у третіх осіб - постачальників не суперечить вимогам чинного законодавства, в зв`язку із відсутністю будь-яких вимог для паспортів якості на даний вид товарів (хімічні реагенти) та повністю відповідає вимогам, визначеним для паспортів якості на нафтопродукти (схожа група товарів).
Щодо посилання контролюючого органу на те, що акти не містять конкретизації послуг, інформація в актах носить загальний характер, колегія суддів зазначає наступне.
Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена, а умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі сукупності документів (зокрема договорів, додаткових угод та ін.) зробити висновок про те, що витрати фактично понесені (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року справа №826/1453/14; постанова Верховного Суду від 18 грудня 2018 року справа № 810/4483/16; Ухвала Вищого адміністративного суду України від 01.03. 2017  по справі № 823/5399/15).
Податковим законодавством України ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 20.06.2019 р. по справі № 9826/1453/14.
Щодо посилань в апеляційній скарзі відповідача на зазначення в оформлених ТОВ "ДЕЛЛ КОМ" товарно-транспортних накладних пунктом навантаження вказано м. Маріуполь, а пунктом розвантаження - м. Полтава; оформлених ТОВ "АСТА ЮА" товарно - транспортних накладних пунктом навантаження вказано м. Дніпро, а пунктом розвантаження - м. Полтава, колегія суддів зазначає наступне. 
Позивачем залучено до матеріалів справи документи, що свідчать про місцезнаходження (податкова адреса, місце розташування офісів, складів), які діяли в перевіряємий період, а саме: Договір суборенди № 06/02/071114-Т від 07.11.2014 (адреса: 04210, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, буд. 21, корп. 2, 2 поверх, офіс 6.2); Договір оренди № 86 нерухомого майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі ДП “Інженерно-виробничий центр “Алкон” НАН України від 15.05.2017 (адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 2, корп. 66,кімн. 311); Договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 26.12.2017 (адреса: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 71); Договір оренди приміщення № 3/П від 29.12.2016 (адреса складу: п. Полтава, вул. Лагоди, 40); Договір оренди нерухомого майна № 301Б/18 від 03.01.2018 (адреса: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Копили, вул. Стрельникова, 1) (т. а.с. 207-247).
Як вбачається із реквізитів вищевказаних договорів з ТОВ "ДЕЛЛ КОМ" (юр. адреса: Донецька область, м. Маріуполь), ТОВ "АСТА ЮА" (юр. адреса: м. Дніпро), станом на момент їх укладання та виконання юридична адреса позивача була: м. Київ. Разом з тим, місце завантаження відображає фактичне місце знаходження товару, що підлягає транспортуванню. Пунктом розвантаження зазначено м. Полтава, оскільки як вже зазначалось вище, позивач орендує офісі та складські приміщення в місті Полтава, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором оренди та відповідними первинними документами до нього.
Вимоги Положення №88 п.2.4 при заповненні обов`язкових реквізитів первинних документів: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа (форми); дату і місце складання; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно абз.3 п.2.4     Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Колегія суддів звертає увагу, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу     ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено   наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Водночас, реальність господарських операцій позивача із контрагентами підтверджується фактом надходження товарів за договором та списанням коштів з рахунку позивача на оплату постачальникам.   
          Щодо посилання апеляційної скарги контролюючого органу у даних товарно-транспортних накладних не зазначена інформація про навантажувально-розвантажувальні роботи, що не дає змогу визначити яким чином здійснювались роботи з навантаження-розвантаження вантажу, у який спосіб, які машини та механізми були задіяні, часи простою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997 № 363 основним документом на перевезення вантажів є   товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. 
Інформація про вантажно-розвантажувальні робити: виду операції, часу прибуття, вибуття, простою - не є обов`язковим реквізитом ТТН, а тому їх не заповнення не тягне за собою дефектність, недійсність самої ТТН.
Згідно п.201.1, п.201.7   ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.10   ст.201 Податкового кодексу України   передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.
За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом   201.11   статті   201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).
Вищенаведені норми   Податкового кодексу України   не ставлять у залежність право платника податку на   податковий кредит від дотримання податкової дисципліни, зокрема і фактичної сплати сум податків до бюджету, постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність операцій з придбання ним товарів (послуг) контролюючим органом при проведенні перевірки не спростована, а навіть підтверджена (накладні, фактична наявність товару, його використання та отримання поштою тощо). Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у процесі перевірки не встановлені.
На підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано належним чином оформлені копії первинних документів. В свою чергу, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача або його контрагентів на укладення правочинів без наміру створити наслідки, які передбачені ним. Цих доказів не надано і під час судового розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про фіктивний характер проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Отже, колегія суддів вважає, що між позивачем та його контрагентами дійсно були виконані вищевказані господарські операції, дії останніх спрямовані на реальне настання правових наслідків, а не вчинялися лише в цілях заниження об`єкта оподаткування, несплати податків.
Тобто, внаслідок проведення таких операцій платник податків мав намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, і не прагнув отримати вигоду виключно чи переважно за рахунок неправильного формування податкового кредиту та валових витрат, відшкодування з державного бюджету ПДВ тощо.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Надані позивачем докази до суду першої та апеляційної інстанції щодо спірних господарських операцій підтверджують і розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету, свідчать про зміну майнового стану та отримання позитивного економічного ефекту від здійснення господарської діяльності.
Отже, у разі підтвердження реального характеру здійснених робіт, платник не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами. Крім того, не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до    ст. 132 КАС України   судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 1, 7 ст. 139 КАС України,    при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9   ст. 139 КАС України   передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналізуючи наведені положення процесуального законодавства, колегія суддів доходить висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Матеріали справи, в обґрунтування заяви про стягнення судових витрат містять копії: 
- договору про надання правової допомоги №б/н від 03.01.2020 року із адвокатом ОСОБА_1 ; 
- додаткових угод №1-5 до договору про надання правової допомоги №б/н від 03.01.2020 року; 
- акт про надання правової допомоги від 10.09.2020 р. до договору про надання правової допомоги №б/н від 03.01.2020 року з детальним описом та переліком виконаних робіт; 
- рахунок на оплату адвокатських послуг №1 від 10.09.2020 на суму 120360 грн. за договором про надання правової допомоги №б/н від 03.01.2020 року;
- платіжне доручення АТ «Укрсиббанк» від 10.09.2020 р. №288 про сплату 120360,00 грн. ТОВ"НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" (платник) на рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежу - оплата професійної правової допомоги адвоката згідно договору №б/н від 03.01.2020 та додаткової угоди №4 від 10.09.2020 року, акту про надання правової допомоги б/н від 10.09.2020;
- положення про індивідуальні погодинні ставки адвоката ОСОБА_1 (редакція від 12.07.2019)
Відповідно акту про надання правової допомоги від 10.09.2020 р. до договору про надання правової допомоги №б/н від 03.01.2020 року позивачу було надано послуги на загальну суму 120360,00 грн.
Враховуючи надані до матеріалів справи представником позивача докази та обставини понесення позивачем судових витрат, а також з огляду на важливість справи для позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення такої заяви.
Разом з тим, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року     у справі "Меріт проти України", у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Таким чином, беручи до уваги зазначений висновок Верховного Суду, проаналізувавши зроблені представником позивача розрахунки, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачами витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн., які, на переконання колегії суддів, є достатніми та співмірними із часом витраченим адвокатом та обсягом наданих ним послуг.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №00000600503 від 10.04.2020, №00000610503 від 10.04.2020, №00000620503 від 10.04.2020, №00000630503 від 10.04.2020 Головне управління ДПС у Харківській області діяло всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси платника податків та, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, стягненню підлягають судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 30000,00 грн. 
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов та стягнув на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року відповідають вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для їх скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 по справі № 520/8479/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  02.02.2021 року