ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7884/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 160/7884/20 (м. Дніпро суддя першої інстанції Єфанова О.В.)
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком, період роботи на посаді машиніста насосних установок, зайнятим на перекачуванні пульпи з 14 червня 1999 року по 20 березня 2000 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) з 11.02.2020.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 160/7884/20 позовні вимоги задоволені.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком, період роботи на посаді машиніста насосних установок, зайнятим на перекачуванні пульпи з 14 червня 1999 року по 20 березня 2000 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) з 11.02.2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж. Виключними дискреційними повноваженнями наділені органи Пенсійного фонду України на прийняття рішення про призначення пенсії. Зазначає що загальний стаж роботи позивача складає 36 років 00 місяців 20 днів, а пільговий стаж за Списком № 2 становить 07 років 02 місяці 16 днів, проте суд помилково приходить до висновку що відповідач визнає, що трудовий стаж позивача становить 35 років 11 місяців 23 дні та пільговий  за Списком № 2  8 років.  
Станом на 11.02.2020 – день подання заяви про призначення пенсії (стаж враховано по 31.01.2020), навіть з урахуванням спірного періоду з 14.06.1999 по 19.03.2000 (00 р. 09 міс. 06 дн.), у позивача відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, оскільки для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку (для виходу на пенсію у віці 56 років), позивачу необхідно маги не менше 8 років стажу за Списком №2. З урахуванням спірного періоду пільговий стаж за Списком №2 становитиме - 07 років 11 місяці 24 дні = (07 років 02 місяці 16 днів (зараховані Відповідачем періоди з 01.10.1997 -13.06.1999, 20.03.2000 — 24.03.2002, 04.08.2016 — 31.01.2020) + спірний період з 14.06.1999 по 19.03.2000. Підстави  для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.02.2020 цілком відсутні.
Просить оскаржуване рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач в цілому погоджується з висновками суду  першої інстанції, зазначає що відомості про наявність стажу підтверджується записами в трудовій книжці. Зазначає, що  відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Щодо доводу скаржника про недостатність трудового стажу, а саме 6 робочих днів для призначення пенсії, позивач зазначає, що дане твердження не відповідає дійсності, так як на момент подання заяви про призначення пенсії трудовий стаж становив 35 років 11 місяців 23 дні, з них пільгового стажу роботи 8 років і з врахуванням п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також норми, що передбачає зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи,  має право на отримання пенсії з 11.02.2020 року. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
У відповіді на відзив відповідач зазначає, що навіть з урахуванням спірного періоду пільговий стаж за Списком №2 становитиме - 07 років 11 місяці 24 дні (в сукупності). Зазначає, що належним  способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача або зарахувати стаж. В результаті перерахунку у зв`язку із зупиненням виконання рішення суду першої інстанції, пільговий стаж за Списком № 2 складає 07 років 02 місяці 16 днів (стаж до розгляду справи у суді), проте є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням віку позивача - 57 років, якого остання досягла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач з листопада місяця 2020 року отримує пенсію па пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком №2 (без урахування спірного періоду) у зв`язку з досягненням 25.11.2020 пенсійного віку в 57 років. У позивача відсутнє право на призначення пенсії з 11.02.2020 (в 56 років) з урахуванням спірного періоду з 14.06.1999 по 19.03.2000 (для виходу на пенсію в 56 років необхідно мати 08 років стажу, у позивача 07 років 11 місяців 24 дні). Суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не ретельно дослідив наявні докази та дав їм неналежну оцінку, в результаті чого прийняв незаконне та необґрунтоване рішення. Просить оскаржуване рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 18.03.2020 має трудовий стаж 35 років 11 місяців 23 дні. 
Із загального трудового стажу станом на 11.02.2020 позивач має 8 років 02 дні пільгового стажу за Списком №2, що підтверджується наступними документами:
- з 01.10.1997 по 19.11.1997 – Учень машиніста насосних устаткувань, зайнятих на перекачуванні пульпи - Трудова книжка, довідка від ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» вих.№412 від 06.03.2020 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», акт ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг» від 10.02.2020 про підтвердження пільгового трудового стажу, витяг з Наказу №249 від 14.06.1994 по НДГЗК «Про підсумки проведення атестації за умовами праці»;
- з 20.11.1997 по 24.03.2002 – Машиніст насосних устаткувань, зайнятих на перекачуванні пульпи - трудова книжка, довідка від ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» вих.№412 від 06.03.2020 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", витяг з Наказу №249 від 14.06.1994 по НДГЗК "Про підсумки проведення атестації за умовами праці", витяг з Наказу №417 від 20.03.2000 по КДГМК «Криворіжсталь» «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті", лист від Головного державного експерта області з умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №003/07-1-229 від 11.06.2009 про поширення дії раніше проведеної атестації робочих місць за умовами праці;
- з 04.08.2016 по 11.02.2020 – Машиніст насосних устаткувань, зайнятих на перекачуванні пульпи - Трудова книжка, довідка від ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» вих.№412 від 06.03.2020 «Про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», витяг з Наказу №347 від 30.03.2015 з ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» «Про підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць».
У зв`язку з досягненням позивачем 56 років та відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 11.02.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з   заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Разом з даною заявою позивачем було надано відповідний пакет документів (а.с.27-28).
У відповідь 08.04.2020 отримано лист від Відділу з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Дніпропетровської області ПФУ №1705/03/09-17 від 20.02.2020, у якій відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу на дату звернення, оскільки не враховується до пільгового стажу період з 14.06.1999 по 20.03.2000, оскільки Новокриворізький гірничо-збагачувальний комбінат (зараз ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг") перебувало у стадії реструктуризації та провело підтвердження атестації робочих місць із запізненням на 9 місяців, а   тому, відділ немає можливості призначити пенсію за віком по Списку №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.29-30).
Разом з тим, згідно Листа від Головного державного експерта області з умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №003/07-1-229 від 11.06.2009 «Про поширення дії раніше проведеної атестації робочих місць за умовами праці», період, що минув між атестаціями, не змінив умови і характер праці, технологію виробництва та дислокацію робочих місць. Тому, з метою соціального захисту працівників, які зайняті в шкідливих і важких умовах праці та на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 №205 Головний державний експерт з умов праці дає згоду поширити проведену атестацію робочих місць за умовами праці по Новокриворізькому гірничо-збагачувальному комбінату до 20.03.2000 (наказ від 14.06.1994 №249) (а.с.41-42).
18.03.2020 позивачем була написана повторна заява про призначення пенсії до Головного управління ПФУ Дніпропетровської області Широківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) (а.с.31-32). У відповідь 01.04.2020 отримано лист від Відділу з питань перерахунків пенсії №7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Дніпропетровської області ПФУ №421/03-07/27 від 25.03.2020 року у якій також відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу на дату звернення (а.с.33-34).
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням відповідача, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Правомірність відмови відповідача ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є предметом спору в цій справі. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2020 (справа № 520/15025/16-а), особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
На  підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005   № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Посилається на правову позицію Верховного Суду викладену у постановах від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно із статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої наказом №162 від 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в періоди роботи з 1983-1993) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Аналогічні норми містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пп.пп. 4.1, 4.4, 4.5 п. 4, п. 4 Порядку № 383, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21 серпня 1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності  Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось. Відсутність підтвердження атестації робочих місць не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця.
Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, відповідач посилався на відсутність пільгового стажу. 
З урахуванням того, що робота, яку виконував позивач протягом періодів, зазначених у трудовій книжці, дає йому право на пільгову пенсію, позивач досяг віку 56 років, стаж його роботи становить 35 років 11 місяців 23 дні, з них на дату звернення 11.02.2020 р. -  8 років  02 дні,  на зазначених роботах і подав відповідачу відповідні документи, а отже останній має право на пільгову пенсію відповідно до вимог ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо допустимості наданих позивачем довідок підтверджуючих стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці та зазначає, що  основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи та повністю відповідає вимогам їх ведення, в тому числі і в спірний період.
Колегія суддів зазначає, що  своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону № 1788-XII.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Колегія суддів також зазначає щодо безпідставності посилання відповідача на відсутність права на призначення пенсії з 11.02.2020 (в 56 років) з урахуванням спірного періоду з 14.06.1999 по 19.03.2000 (для виходу на пенсію в 56 років необхідно мати 08 років стажу, у позивача 07 років 11 місяців 24 дні). Відповідач розрахував зазначений стаж станом на 31.01.2020, а не станом на дату звернення 11.02.2020. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Частиною 4 статті 245 КАС України  визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17).
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У цьому випадку за наявності відповідного стажу роботи у позивача відповідач має лише обов`язок призначити пенсію на пільгових умовах. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. 
Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції,  яким при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними, а тому немає підстав для його скасування.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 160/7884/20 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко