УХВАЛА

18 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 440/2269/20
адміністративне провадження № К/9901/234/21
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №440/2269/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
04.01.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020.
18.01.2021 ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статтям 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України.
03.02.2021 на адресу Верховного Суду від Головного управління ДПС у Полтавській області області надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.
Відповідач підставою для відкриття касаційного провадження у справі №440/2269/20 зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме звертає увагу на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини двадцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР.
Суд зазначає, що посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає зазначення в касаційній скарзі норми права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду саме у подібних правовідносинах.
Зазначені посилання позивача є неприйнятними з огляду на наявність правової позиції Верховного Суду щодо застосування статті 15 Закону № 481/95-ВР в подібних правовідносинах, викладених у постанові суду касаційної інстанції від 04.11.2020 у справі № 160/10203/19, застосування якої здійснено судом першої інстанції при вирішенні цієї справи. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.   
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. 
Враховую зазначене, відповідач не усунув зазначені в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2021 недоліки касаційної скарги, тому вона вважається неподаною і підлягає поверненню. 
Керуючись частини другої статті 332, пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі №520/11649/19 повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді 	 І.А. Гончарова  	
          	 І.Я.Олендер   Р.Ф. Ханова