ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 208/7460/19(2-а/208/156/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення  Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.10.2020 року в адміністративній справі №208/7460/19(2-а/208/156/19) (суддя у 1 інстанції Нельге Д.В.) за позовом   ОСОБА_1 до  Інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції  в Дніпропетровській області Чепіль Віталія Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  Департамент патрульної поліції про  визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції  в Дніпропетровській області Чепіль Віталія Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  Департамент патрульної поліції, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №765752 від 30.10.2019 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.10.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення суб`єкта владних повноважень -    постанову інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 Управління    національної поліції в Дніпропетровській області Чепіль Віталія Станіславовича серії ДПО18 №765752 від 30.10.2019р. про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1  ст.122 КУпАП  та накладення     адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.    на користь держави.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що на підставі постанови серії ДПО18 №765752 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.10.2019р., відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст.122 КУпАП, а саме за порушення позивачем п.2.2  ПДР  України, оскільки встановив, що позивач, 30.10.2019р. о 05.10 год. у м. Підгороднє Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Нормою  статті 52 Закону України «Про дорожній рух»  визначено, зокрема, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Відповідно до вимог ч. 5  ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 1  статті 40 Закону України «Про Національну поліцію»  передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку.
Пунктом 12.9 (б)  Правил дорожнього руху  визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Відповідно до вимог п. 1.9  Правил дорожнього руху  України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач прийняв оскаржуване рішення, оскільки встановив факт порушення позивачем     п.2.2.  ПДР  України.
Згідно п.2.2. Розділу 33  ПДР  України,    дорожній знак "Проїзд без зупинки заборонено", забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.    
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив,  що  30.10.2019р.    він, керуючи автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1 , здійснив зупинку перед в`їздом у м. Підгороднє Дніпропетровська область, без порушення вимог, передбачених п.2.2 розділу 33  ПДР  України.
Водночас, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не прийняв до уваги пояснення позивача, та, прийняв оскаржуване рішення без жодного, передбаченого  ст.251 КУпАП, доказу, який би міг підтвердити факт порушення позивачем п.2.2  ПДР  України, зокрема, відсутній відеозапис про вчиненого адміністративного правопорушення. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення  Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.10.2020 року в адміністративній справі №208/7460/19(2-а/208/156/19) - залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.10.2020 року в адміністративній справі №208/7460/19(2-а/208/156/19) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.     

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва