УХВАЛА

22 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 420/8099/19
адміністративне провадження № К/9901/4987/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В.   перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року та додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 05 грудня 2019 року № 123-ос «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» у 2019 році»;
визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві № 125-ос від 10 грудня 2019 року, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві;
стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу;
стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, моральну шкоду у розмірі 100 000     гривень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року - скасовано, ухвалено у справі № 420/8099/19 нову постанову, якою частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 05 грудня 2019 року № 123-ос «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» у 2019 році». Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві № 125-ос від 10 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. Стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по час ухвалення судового рішення у даній справі в загальному розмірі 557 860 гривень 68 копійок. Стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, на користь ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 600 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.
Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, або на рівнозначній посаді з 27 грудня 2019 року.
10 лютого 2021 року скаржник засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року та додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року. Посилаючись на пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України   та неправильне застосування судом  апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності   Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України   встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень скаржник зазначив відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, проте щодо яких норм права відсутній висновок Верховного Суду - не зазначив.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої   статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені нею обставини, що свідчать про порушення судом апеляційної інстанції  норм процесуального права чи неправильне застосування ним норм матеріального права, щодо яких відсутній висновок Верховного Суду. 
Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені   статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої   статті 334 КАС України   в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою   статті 341      КАС України   встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми  права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України.
Керуючись статтею   248, пунктом 4 частини п`ятої статті   332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року та додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                                                                                                                                                                                     О.В. Кашпур