ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10388/20
Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/518/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                    головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                    суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.    
                                    секретар: Поклад Д.В.    
Заявник: ОСОБА_1 
Суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гаршина Вікторія Миколаївна 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Насоловець Юлії Сергіївни та постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Погорілка Олександра Юрійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 (стягувач) (суддя Коверзнев В.О.), постановлену о 08 год. 33 хв. у м.Чернігів, повний текст ухвали складено 01 лютого 2021 року,             
                                      В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Погорілка О.Ю. від 17 березня 2018 року, винесені у виконавчому провадженні №32936626, про встановлення йому тимчасового обмеження: у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами; у праві виїзду за межі України; скасувати постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів  ГТУЮ у Чернігівській області Насоловець Ю.С. від 26 березня 2019 року, винесені у виконавчому провадженні №32936626, про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 : у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами; у праві виїзду за межі України. Скарга мотивована тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 травня 2012 року із заявника стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 17 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В подальшому ОСОБА_4 подала виконавчий лист на примусове виконання до виконавчої служби. ОСОБА_1 вказує, що дізнався про відкрите виконавче провадження лише 05 листопада 2020 року, а в результаті того, що не був обізнаний ні про судове, ні про виконавче провадження, у нього виник значний аліментний борг і державними виконавцями були винесені оскаржувані ним постанови, які він вважає неправомірними. За доводами заявника, через зловживання стягувачкою своїми процесуальними правами, боржник був позбавлений можливості брати участь у судовому процесі за позовом про стягнення з нього аліментів, що позбавило його права на справедливий суд, яке гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ОСОБА_1 вважає, що його необізнаність про відкрите виконавче провадження знімає з нього вину за невиконання рішення суду про стягнення аліментів.
Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року замість суб`єктів оскарження - головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Насоловець Ю.С. та старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Погорілка О.Ю. залучено до участі у справі старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гаршину В.М., яка натепер здійснює примусове виконання виконавчого провадження з примусового стягнення із заявника аліментів. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2021 року у задоволенні скарги відмовлено. Ухвалу суду мотивовано тим, що заявник був обізнаний про стягнення з нього аліментів, а враховуючи те, що утримання неповнолітніх дітей за приписом статті 180 СК України є обов`язком, а не правом батьків, він був зобов`язаний виконувати рішення суду та здійснювати матеріальне утримання дочки ОСОБА_3 . Також суд дійшов висновку, що в порушення вимог сімейного законодавства України заявник вчиняв дії, спрямовані на ухилення від сплати аліментів і переховувався від державних виконавців, отже зазначені у заяві підстави для скасування постанов є такими, що не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про ухилення заявника від сплати аліментів і переховування від державних виконавців є помилковим, оскільки боржник не був обізнаний про розпочате виконавче провадження. ОСОБА_1 посилається, що він зобов`язаний сплатити аліменти лише за період з 17 квітня 2012 року до 07 лютого 2017 року, оскільки рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 січня 2017 року, яке набрало законної сили 07 лютого 2017 року, ОСОБА_5 усиновлено ОСОБА_6 , внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини. За доводами заявника, станом на 07 лютого 2017 року положення Закону України «Про виконавче провадження» не передбачали можливості виконавця виносити оскаржувані постанови. ОСОБА_1 вважає, що ознакою неправомірності дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов є факт відсутності заборгованості зі сплати аліментів в період з лютого 2017 року. Також заявник вказує, що суд першої інстанції не навів жодного мотиву для відхилення його клопотання про відкладення розгляду справи до завершення судового розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині. Крім того, ОСОБА_1 посилається, що про судове засідання, призначене на 01 лютого 2021 року ні він, ні його представник належним чином сповіщені не були, чим порушено право на справедливий суд і, як наслідок, не були почуті аргументи заявника, що і призвело до винесення неправомірного судового рішення. Також вважає, що зазначене порушення призвело до того, що боржник не зміг спростувати доводи суб`єкта оскарження, викладені у відзиві на скаргу, яку представник боржника отримав лише 29 січня 2021 року.
У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Новозаводського ВДВС у м.Чернігові Гаршина В.М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Суб`єкт оскарження вказує, що боржник був належним чином повідомлений про судове засідання і суть спору у справі про стягнення аліментів. Державний виконавець Гаршина В.М. посилається, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику за адресою, вказаною у виконавчому документі, отже боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження. За доводами суб`єкта оскарження, у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим державним виконавцем і були винесені оскаржувані постанови на підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Також державний виконавець  зазначає, що для застосування ним заходів, визначених ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначальним чинником є сам факт наявності заборгованості у встановленому розмірі на момент прийняття рішення, а не період, за який вона виникла. За доводами суб`єкта оскарження, боржник мав можливість надати державному виконавцю рішення суду про усиновлення, а відсутність такого рішення в матеріалах виконавчого провадження зобов`язала державного виконавця вчинити виконавчі дії, передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 17.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.84-85).
На підставі вказаного рішення суду 29 травня 2012 року видано виконавчий лист (а.с.64).
Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 07 червня 2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.65).
За час з моменту відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.66-76), з яких вбачається, що зокрема станом на 01 січня 2013 року заборгованість складала 5096,44 грн (а.с.73), на жовтень 2020 року - 123767,49 грн (а.с.66).
17 березня 2018 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС міста Чернігів Погорілком О.Ю. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 : у праві полювання (а.с.13); у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.14); у праві керування транспортними засобами (а.с.15); у праві виїзду за межі України (а.с.16).
26 березня 2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Чернігів Насолевець Ю.С. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 : у праві полювання (а.с.17); у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.18); у праві керування транспортними засобами (а.с.19); у праві виїзду за межі України (а.с.20).
28 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Гаршиною В.М. було прийнято виконавче провадження №32936626 з примусового виконання виконавчого листа №2/2506/1545, виданого 29 травня 2012 року Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів (а.с.44).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами - ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних постанов виконавчого провадження) визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець, встановивши, що у боржника за виконавчим провадженням існує заборгованість зі сплати аліментів, обгрунтовано на підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувані постанови, якими встановив певні обмеження для боржника.
Доводи ОСОБА_1 , що йому не було відомо про розпочате виконавче провадження, не спростовують факту наявності підстав для винесення державними виконавцями оскаржуваних постанов про встановлення обмежень боржника.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 травня 2012 року у справі № 2506/2314/2012 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, також надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував.
Обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, що заявник був обізнаний про стягнення з нього аліментів і був зобов`язаний виконувати рішення суду та здійснювати матеріальне утримання дочки ОСОБА_3 .
Згідно із частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 
Протягом строку перебування виконавчого документа на виконанні в органі державної виконавчої служби Брановський Ю.О. ухилявся від виконання рішення суду, у зв`язку з чим протягом 2014-2015 року здійснювалися виходи державного виконавця за адресою проживання боржника і виклики боржника до державного виконавця, направлялося до суду подання про оголошення боржника в розшук, виносилася постанова про залучення працівників органів внутрішніх справ до участі у проведенні виконавчих дій і застосування примусового приводу ОСОБА_1 до органу ДВС (а.с.79-83). При цьому було встановлено, що боржник на виклики державного виконавця не з`являється, самостійно рішення суду не виконує. Боржник не повідомляв адресу свого фактичного місця проживання. 
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2015 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки - ОСОБА_8 (а.с.96).
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 січня 2017 року усиновлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ; вирішено внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 №751 від 27.03.2009 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції: змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 »; записати батьком дитини - ОСОБА_5 ; запис про дату та місце народження дитини залишити без зміни (а.с.35-36).
Посилання ОСОБА_1 , що він зобов`язаний сплатити аліменти лише за період з 17 квітня 2012 року по день набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини (до 07 лютого 2017 року) не заслуговують на увагу, оскільки розмір заборгованості не є предметом розгляду в даній справі. 
Із вказаних підстав не можуть бути прийняті судом до уваги і доводи щодо неможливості державним виконавцем винесення оскаржуваних постанов станом на 07 лютого 2017 року, враховуючи також, що постанови були винесені 17 березня 2018 року і 26 березня 2019 року.
Факт відсутності заборгованості зі сплати аліментів, як на тому наполягає ОСОБА_1 , матеріалами справи не підтверджено. 
При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує, що застосовані державним виконавцем заходи щодо встановлення обмежень боржника є тимчасовими і застосовуються до погашення заборгованості зі сплати аліментів. 
Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 29 січня 2021 року, до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, оскільки справи не пов`язані між собою.
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 14 січня 2021 року, в якому був присутній і представник ОСОБА_1 - ОСОБА_11 , розгляд справи було відкладено на 29 січня 2021 року, про що було повідомлено представника скаржника під підпис (а.с.47).
Відзив на скаргу старший державний виконавець Гаршина В.М. направила іншим учасникам справи 28 січня 2021 року, що підтверджується квитанціями (а.с.95, 95а). Чинним законодавством не передбачено обов`язок суду перевіряти факт отримання учасниками справи відзиву.
В судове засідання 29 січня 2021 року ані скаржник ОСОБА_1 , ані його представник ОСОБА_11 не з`явилися. Судом здійснювався розгляд справи за участі суб`єкта оскарження ОСОБА_12 і заінтересованої особи ОСОБА_2 , судом було досліджено матеріали справи, проте оголошено перерву до 01 лютого 2021 року у зв`язку із закінченням процесуального часу.
Неповідомлення скаржника і його представника про оголошення у справі перерви не призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги не спростовують, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                      
                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 29  березня 2021 року.

Головуючий:                                                             Судді: