ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3465/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 лютого 2021 року                                                                                 м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Собківа Я.М., Файдюка В.В.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округа Київської області Голяченка Івана Павловича про визнання протиправними дій та скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
20 квітня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до приватного виконавця виконавчого округа Київської області Голяченка Івана Павловича (далі - відповідач, приватний виконавець Голяченко І.П.) про визнання протиправними дій та скасування постанови про арешт майна боржника від 27 лютого 2020 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року провадження у справі закрито.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спір є публічно-правовим, оскільки дії відповідача оскаржувались лише з підстав перевищення повноважень, а постанова - не відповідає статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні. Також наголошує, що положеннями Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість оскарження дій та рішень виконавця, вчинених та прийнятих на виконання рішення суду загальної юрисдикції  безпосередньо до суду, який прийняв таке рішення.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що оскаржувані позивачем у цій справі дії та рішення приватного виконавця вчинені (прийнято) на виконання рішення суду загальної юрисдикції у межах виконавчого провадження, за виконавчим листом, виданим Ірпінським міським судом Київської області, а отже підлягають оскарженню саме до того суду, яким було видано виконавчий документ.
Колегія суддів уважає наведений висновок суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів справи, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором.
На виконання вказаного рішення Ірпінським міським судом Київської області 15 квітня 2009 року видано виконавчий лист №2-1529/20008.
Ухвалою місцевого суду від 09 січня 2020 року замінено сторону стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».
На підставі вказаного виконавчого листа та ухвали суду приватним виконавцем Голяченком І.П. відкрито і здійснюється виконавче провадження № 61413019.
У межах такого виконавчого провадження виконавцем 27 лютого 2020 року прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах), у тому числі на карткових та вкладних (депозитних) рахунках, як в національній так і в іноземній валюті, та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешт та/абозвернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збора/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, у розмірі 117070,09 грн. 
Як зазначає позивач, на підставі цієї постанови заблоковано рахунок, на який він отримує пенсію. 
Оскільки відповідно до положень статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії по виконавчому провадженню може бути відраховано не більше як 20% її розміра, приватний виконавець Голяченко І.П., на переконання позивача, не мав права накладати арешт на всю суму його пенсії. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.
За правилами пункта 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України   учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №1404-VIII), закріплено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
Частиною 1 цієї правової норми визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Отже, наведені правові норми містять правило, відповідно до якого оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця щодо виконання судового рішення здійснюється до того суду, який таке рішення ухвалив.
Посилання позивача на інформацію, яка міститься на сайті судової влади, згідно якої Київським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справах про оскарження рішень та дій приватного виконавця, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначене не спростовує правильність висновку місцевого суду у справі, що переглядається. 
З  огляду на наведене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися за правилами  Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної    скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 Я.М. Собків

                                                                                          В.В. Файдюк