ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/8547/20                                                    Головуючий у І інстанції - Ченцова С.М.
              Суддя-доповідач - Мельничук В.П.                                                                            

П О С Т А Н О В А
            І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

  11 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                 суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

                           при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимира Володимировича на рішення Новозаводського районного суду місті Чернігова від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимира Володимировича, Департаменту патрульної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови, 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимира Володимировича, Департаменту патрульної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови серії ДПО18 № 596115 від 06.12.2020 року
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач не порушував Правил дорожнього руху, позаяк в них відсутня заборона керувати транспортним засобом при наявності тріщини на вітровому склі. Працівники патрульної поліції, під час складання постанови про адміністративне правопорушення безпідставно посилалися на вимоги ДСТУ-3 649-2010, оскільки перелік несправностей, які передбачені Правилами дорожнього руху України та при яких заборонена експлуатація транспортного засобу, носить вичерпний характер, а в пунктах 31.3 та 31.4 Правил дорожнього руху відсутнє посилання на ДСТУ-3649-2010, які поширюються на колісні транспортні засоби категорій М, MG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на транспортні засоби, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. 
Рішенням Новозаводського районного суду місті Чернігова від 23 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 596115 від 06.12.2020 року, винесену інспектором 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Чернігівській області Мохонько В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимиром Володимировичем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, вказано, що особи, які порушують Правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР). Позивач керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 416, державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів по маршруту Чернігів-Київ, у якого встановлено наявність на вітровому склі тріщин в зоні роботи склоочисників, чим порушено вимоги п. 31.1 ПДР, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010.
Відзиву Позивача на апеляційну скаргу Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимира Володимировича до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308   КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2020 року інспектором 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Чернігівській області Мохонько В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 596115, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень за те, що 06 грудня 2020 року о 10 год. 51 хв. на автодорозі М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Кіпті по вул. Снов`янська, 67 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 416, державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів по маршруту Чернігів-Київ, у якого на вітровому склі маються тріщини в зоні роботи склоочисників, чим порушив вимоги п. 31.1 ПДР України, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010
Вважаючи вказану постанову серії ДПО18 № 596115 від 06.12.2020 року протиправною, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що посадовою особою при винесені постанови невірно кваліфіковано дії Позивача, оскільки нормою ч. 2 ст. 121 КУпАП не передбачено адміністративну відповідальність за експлуатацію транспортного засобу, який має такі технічні несправності, як механічне пошкодження лобового скла в зоні дії склоочисників, що свідчить про неправомірність оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів
Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першої та другої статті, полягає у керуванні водіями транспортними засобами, що мають несправності гальмівної системи або рульового управління, або переобладнаними з порушенням відповідних правил, нормативів і стандартів, або такими, що своєчасно не пройшли державного технічного огляду.
Згідно вимог п. 31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що положення пункту 31.1 Правил дорожнього руху України є бланкетним, а тому при притягненні особи до адміністративної відповідальності потрібно посилатись на відповідний пункт стандартів, правил технічної експлуатації або інших нормативних актів, які можуть відобразити об`єктивний склад правопорушення.
За даних обставин, при експлуатації колісних транспортних засобів застосовуються вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:2010 від 01.07.2011 року, зокрема п.п. 6.8.5 п.6.8, згідно якого вбачається, що на вітровому склі транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що диспозиція ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає можливість притягнення до відповідальності водія, який керує транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів.
Натомість жодних доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджували факт здійснення пасажирських перевезень Позивачем, матеріали справи не містять. Не надано таких і під час апеляційного розгляду справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Колегія суддів відхиляє твердження Відповідача щодо здійснення Позивачем маршрутних перевезень, позаяк вони ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу судового рішення, та не підтверджуються жодними доказами.
За наведених обставин та правового регулювання, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що посадовою особою управління патрульної поліції в Чернігівській області при винесені спірної постанови невірно кваліфіковано дії Позивача за нормою ч. 2 ст. 121 КУпАП, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 596115 від 06.12.2020 року, винесену інспектором 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Чернігівській області Мохонько В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, з чим погоджується колегія суддів.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимира Володимировича, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 268, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Мохонько Володимира Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду місті Чернігова від 23 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                                  О.М. Оксененко