ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р.	Справа № 480/3477/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції С.В. Воловик) від 13.10.2020 року (повний текст рішення складено 19.10.20 року) по справі №480/3477/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Сумської обласної прокуратури
про визнання протиправним та скасування пункту 16 Наказу № 91 від 27.04.2020,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до прокуратури Сумської області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункту 16 Наказу № 91 від 27.04.2020 “Про преміювання”;
- стягнути з відповідача 15 855, 03 грн. премії, що складає 75% місячної заробітної плати керівника Роменської місцевої прокуратури за квітень 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог вказує, відповідно до Закону України “Про прокуратуру”, премія є складовою заробітної плати прокурора, підстави і порядок виплати якої регулюється Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим Наказом Генерального прокурора України № 234 від 09.08.2017. За змістом згаданого Положення, для невиплати працівнику місцевої прокуратури премії, мають фактично існувати підстави, визначені у пунктах 7 та 9 розділу І, і ці підстави мають бути вказані у рапорті першого заступника або заступника керівника прокуратури Сумської області, які згідно з розподілом обов`язків відповідають за організацію бухгалтерських служб.Разом з тим, оскільки рапорт заступника прокурора Сумської області ОСОБА_2 не містить жодної зазначеної у пунктах 7 та 9 розділу І Положення підстави для позбавлення премії, позивач вважає, що оскаржуваний наказ є незаконним та необґрунтованим. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, допущено заміну відповідача – прокуратури Сумської області на правонаступника – Сумську обласну прокуратуру.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн., у т.ч. за ведення справи у місцевому суді - 5000 грн. та суді апеляційної інстанції 5000 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність оскаржуваного наказу.Зазначив, що за відсутності жодного із вказаних у пунктах 7 та 9 розділу І Положення випадку, коли премія не виплачується, відповідач не мав правових підстав для винесення оскаржуваного наказу. Крім того відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження вказаних у рапорті обставин, що були покладені в основу спірного наказу. При цьому, рапорт не може доводити порушення позивачем вимог процесуального закону у певному кримінальному провадженні, оскільки лише матеріали кримінального провадження можуть свідчити про їх наявність. В зв`язку з чим, внаслідок недоведеності відповідачем факту неналежного виконання позивачем службових обов`язків, а також порушення порядку прийняття, оскаржуваний наказ в частині, що стосується прав позивача на премію, є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що на підставі Наказу № 687 від 30.11.2015 позивач перебуває на посаді керівника Роменської місцевої прокуратури.
22.04.2020 року заступником прокурора області Плескачем О.Ю. прокурору Сумської області  поданий рапорт, у якому зазначалось про недоліки роботи керівника Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 , та яким пропонувалось зменшити йому розмір премії за квітень 2020 року на 100% (а.с. 57-59). З цим рапортом позивача ознайомлено 23.04.2020.
За змістом рапорту, недоліки полягають у тому, що, по-перше, позивач не забезпечив належної організації процесуального керівництва у кримінальному провадженні №12020200100000017, у зв`язку з чим не були вжиті заходи до продовження строків тримання під вартою, що призвело до звільнення підозрюваного з-під варти та стало наслідком його неприбуття до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; а по-друге, ОСОБА_1 залишив без належного реагування факт не внесення прокурором ОСОБА_3 апеляційної скарги на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 13.11.2019, в той час, коли цей вирок не відповідав вимогам статей 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, та безпідставно скерував до прокуратури області висновок про законність ухваленого вироку.
На підставі вказаного рапорту, 27.04.2020 прокурором Сумської області прийнятий Наказ № 91к (а.с. 60), згідно з пунктом 16 якого, керівнику Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_1 не виплачено премію за квітень 2020 року.
Не погодившись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України, визначаються Законом України “Про прокуратуру”.
Відповідно до статті 7 вказаного Закону, систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Згідно ст. 12 Закону України “Про прокуратуру”, перелік та територіальна юрисдикція окружних прокуратур визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.
Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.
Повноваження керівника окружної прокуратури визначені статтею 13 Закону України “Про прокуратуру”, згідно з якою, керівник окружної прокуратури:
1) представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;
2) організовує діяльність окружної прокуратури;
3) у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у окружній прокуратурі;
4) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів окружної прокуратури;
41) призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;
42) контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;
5) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.
Керівник окружної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.
Відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Так, конкретні умови, порядок та розміри преміювання визначаються Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 09.08.2017р. № 234 (далі – Положення).
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення, преміювання працівників Генеральної прокуратуриУкраїни, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці.
Згідно пункту 4 розділу І Положення, розмір премій визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника, члена Комісії та їх особистого внеску в загальні результати роботи у відсотках до посадового окладу або місячної заробітної плати працівника (крім доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника) і члена Комісії.
У разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується взагалі (пункт 6 розділу І Положення).
Також, підстави для невиплати премії встановлені і в пункті 7 розділу І Положення, відповідно до якого, премія не виплачується працівникам: за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення; за час відпусток, тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи з розміру середньої заробітної плати;  на час відсторонення від посади в порядку, передбаченому статтями 154 - 158 Кримінального процесуального кодексу України; на час відсторонення від виконання службових повноважень у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання корупції";  при звільненні з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком виходу на пенсію, звільнення за станом здоров`я, відрядження для роботи у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів, Національній академії прокуратури України чи в інших органах у визначених законом випадках, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, у порядку переведення на інше місце роботи, а також у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".
Загальні критерії оцінки роботи працівників визначені пунктом 10 розділу І Положення. До таких критеріїв належать: сумлінне виконання службових обов`язків; своєчасне та якісне виконання завдань і доручень керівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України, голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; дотримання трудової дисципліни.
Отже, зміст вказаних норм, дає підстави для висновку, що премія є частиною заробітної плати прокурора і підлягає виплаті щомісяця у встановленому розмірі та порядку, з урахуванням критеріїв оцінки роботи. 
При цьому, якщо за наслідками оцінки з`ясовується несвоєчасне / неякісне виконання завдань, зокрема, несумлінне виконання службових обов`язків, а також погіршення ефективності роботи або порушення трудової дисципліни, уповноважена особа може зменшити розмір премії чи прийняти рішення про її невиплату взагалі. 
Як було встановлено під час розгляду справи, підставою для прийняття рішення про невиплату позивачу премії у квітні 2020 року, слугував рапорт заступника прокурора області ОСОБА_2 . 
Так, згідно вказаного рапорту, в обґрунтування пропозиціїщодо невиплати премії, заступник прокурора області зазначає про незабезпечення позивачем належної організації процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12020200100000017 від 08.01.2020, про що свідчить невжиття заходів до продовження строків тримання під вартою підозрюваного та, як наслідок, його звільнення і не прибуття до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; а також, про направлення безпідставного висновку стосовно законності ухваленого вироку, в той час, коли цей вирок був скасований судом апеляційної інстанції у зв`язку з його невідповідністю статтям 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженому Наказом Генеральної прокуратури України № 51 від 28.03.2019, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.04.2019 за № 363/33334, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування забезпечують, зокрема, керівники регіональних, місцевих, прокуратур відповідно до компетенції, їх перші заступники та заступники згідно з розподілом обов`язків.
Згідно з пунктом 1 розділу V вказаного Порядку, діяльність прокурорів у судовому провадженні відповідно до компетенції організовують керівники прокуратур усіх рівнів, їх перші заступники та заступники, керівники самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, прокуратур регіонального рівня, їх заступники та підпорядковані прокурори, а також прокурори, яких визначено керівниками групи прокурорів у кримінальному провадженні.
З наданих відповідачем наказів про розподіл обов`язків між працівниками Роменської місцевої прокуратури (а.с. 158-163), вбачається, що організація діяльності прокурорів у кримінальному провадженні, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, так само, як і організація процесуального керівництва досудовим розслідуванням, участь у судовому провадженні та забезпечення оскарження судових рішень щодо кримінальних правопорушень, віднесені до обов`язків позивача.
Отже, на виконання вказаних норм, ОСОБА_1 , як керівник місцевої прокуратури, зобов`язаний був забезпечити дотримання законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020200100000017 від 08.01.2020, в тому числі, забезпечити своєчасне вжиття процесуальним керівником заходів, направлених на продовження строків тримання під вартою підозрюваного, а також повинен був забезпечити оскарження в апеляційному порядку вироку Лебединського районного суду від 13.11.2019. 
При цьому, колегія суддів наголошує, що преміювання працівників прокуратури є правом керівника, а не його обов`язком, розмір премій встановлюється для кожної особи в індивідуальному порядку, виходячи з рівня виконання нею службових обов`язків та дотримання виконавчої дисципліни.
Вказаний висновок викладенийВерховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року в справі №825/1568/17.
На підставі вищевикладеного, внаслідок неналежного виконання ним своїх службових обов`язків та, з огляду на приписи пункту 6 розділу І Положення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для невиплати позивачу премії у квітні 2020 року.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що перелік підстав для невиплати премії визначений пунктом 7 розділу І згаданого Положення, є вичерпним, оскільки ця норма встановлює безумовні випадки коли премія не виплачується, в той час, коли пункт 6 розділу І встановлює випадки, коли премія може бути як зменшена частково, так і взагалі не виплачуватись.
Також, не знайшли свого підтвердження посилання скаржника на порушення відповідачем встановленого порядку преміювання, оскільки матеріалами справи підтверджено, що вмотивований рапорт заступника прокурора області з пропозицією невиплати премії, подавався в межах компетенції, був погоджений з прокурором Сумської області та доведений до відома ОСОБА_1 , що узгоджується з приписами пунктів 3, 4 розділу ІІ Положення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі №480/3477/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	

Повний текст постанови складено  17.02.2021 року