П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/6710/20	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                      23 жовтня 2020 року	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Одеській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу «По особовому складу» від 17 червня 2020 року № 778 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення ОСОБА_1 на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; поновлення на посаді; стягнення різниці грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача, без його згоди, протиправно переведено на нерівнозначну посаду з меншим посадовим окладом.
Крім того, апелянт вважає, що наявність лише доповідних записок, з обґрунтуванням доцільності переведення позивача на службу до іншого структурного відділу поліції, не є достатнім для відповідного переведення.
В свою чергу, суб`єктом владних повноважень подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що ним правомірно переведено позивача на службу до іншого структурного відділу поліції без його згоди, відповідно до положень ЗУ «Про національну поліцію» та в інтересах служби.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення – скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органах ГУНП в Одеській області.
Наказом начальника ГУНП в Одеській області № 778о/с від 17 червня 2020 року, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про Національну поліцію», з метою більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, призначено капітана поліції ОСОБА_1 старшим дільничим офіцером поліції сектору превенції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області. 
В свою чергу, не погоджуючись з фактом свого переведення на іншу посаду, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про правомірність оскаржуваного наказу, оскільки положеннями ЗУ «Про національну поліцію» надано повноваження прямим керівникам поліцейських переводити останніх на інші рівнозначні посади для більш ефективної служби та виходячи з інтересів служби, з чим частково не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.
Так, Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Частиною 4 вказаної статті встановлено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Частиною 5 вказаної статті встановлено, що Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про Національну поліцію», переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Частиною 8 вказаної статті встановлено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
При цьому, Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджено наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235.
Згідно п. 1 розділу І Порядку, його розроблено відповідно до статті 59 ЗУ «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.
Згідно п. 2 розділу І Порядку, рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.
Розділом ІІ Порядку, встановлено, що підставою для видання наказів по особовому складу, зокрема, є призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.
Згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку, видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
При цьому, п. 2 розділу ІІІ Порядку встановлено, що підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку встановлено, що перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (далі - Перелік).
В даному випадку, у Переліку документів з питань проходження служби зазначено наступні документи: 1) рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду (додаток 1); подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (додаток 2).

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено наказ ГУНП в Одеській області «По особовому складу» від 17 червня 2020 року № 778 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення ОСОБА_1 на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; поновлення на посаді; стягнення різниці грошового забезпечення.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії суб`єктів владних повноважень, як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
В даному випадку, у якості юридичної підстави прийняття оскаржуваного наказу відповідачем зазначено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про національну поліцію» (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби).
При цьому, у якості фактичної підстави видання оскаржуваного наказу відповідачем зазначено доповідну записку начальника відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_2 .
Між тим, з аналізу вищевикладених положень ЗУ «Про Національну поліцію», а також відповідних підзаконних нормативно-правових актів вбачається, що поліцейський може бути переміщений на рівнозначну посаду, зокрема, для більш ефективної служби та виходячи з інтересів служби.
При цьому, рішення з питань проходження служби має оформлюватись письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, виключний перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
В свою чергу, виключний перелік та форма документів, на підставі яких органи Національної поліції можуть видавати накази по особовому складу затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року № 1235.
В даному випадку, такими документами є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду (додаток 1); подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (додаток 2).
В свою чергу, оскаржуваний наказ по особовому складу не містить у якості фактичної підстави його видання посилань на жоден із зазначених документів.
Між тим, колегія суддів вважає, що виданню оскаржуваного наказу мало передувати оформлення подання про призначення поліцейського на посаду прямим (безпосереднім) керівником позивача (додаток 1).
В даному випадку, згідно затвердженої форми подання про призначення поліцейського на посаду вбачається необхідність зазначення рівня фахової і професійної підготовки поліцейського, його ділових та моральних якостей, а також основних показників службової діяльності за займаною посадою.
В свою чергу, у складеній доповідній записці від 09 червня 2020 року не зазначено жодного зазначеного показника, а як наслідок колегія суддів вважає, що відповідна доповідна записка не може бути єдиною та достатньою підставою для переведення позивача на іншу рівнозначну посаду.
Більш того, як зазначено вище, доповідна записка не може покладатись в основу відповідного наказу по особовому складу органів Національної поліції.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає протиправним оскаржуваний наказ ГУНП в Одеській області по особовому складу, так як його складено з порушенням вимог Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, який затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року № 1235.
Між тим, щодо вимог позивача про поновлення на раніше займаній посаді, колегія суддів зазначає, що у межах спірних правовідносин позивач не звільнявся зі служби в поліції та продовжує проходження останньої.
При цьому, на думку колегії суддів, скасування наказу про переведення особи на іншу посаду свідчить про автоматичне поновлення його на посаді яку він обіймав до переведення.
Тобто, позивач продовжить проходження служби на тій посаді, з якої його незаконно переведено, а тому вимога про поновлення позивача на посаді не підлягала задоволенню.
В даному випадку, вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 31 січня 2020 року (справа № 240/5873/18).
З аналогічних підстав вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення грошового забезпечення, так як він продовжував проходження служби в поліції, а тому після повернення на попередню посаду з дати спірного переведення, йому має бути проведено перерахунок його грошового забезпечення за його посадою.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року – скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про проходження публічної служби.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області «По особовому складу» № 778 о/с від 17 червня 2020 року, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення ОСОБА_1 на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Хмельницького відділення поліції Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.   Крусян А.В.