ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4080/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
  розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2019  (суддя у 1 інстанції Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Запорізькій області     про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
22.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення №   0035534907 від 18.03.2019.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року адміністративний  позов задоволено.
Рішення суду обгрунтовано тим, що, саме у зв`язку зі здійсненням регулювання економічних нормативів ПАТ   “Комерційний банк “Надра” Національним Банком України платежі позивача від 04.02.2015 не були здійснені, а не з вини позивача, що стало підставою для виникнення заборгованості з єдиного податку
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову  Запорізького  окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 р. та у задоволенні позовних вимог відмовити.
Аппеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач у період з 18.07.2001 по 27.12.2016 перебувала на обліку у ГУ ДПС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м.   Запоріжжі, Олександрівська ДПІ (Комунарський район м. Запоріжжя), як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування у період з 23.05.2012 по 30.06.2016, та з 01.07.2016 по 27.12.2016 - платник загальної системи оподаткування. В інтегрованій картці платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кодом бюджетної класифікації 71040000 проведені нарахування відповідно вимог чинного законодавства (як фізичній особі - підприємцю на спрощеній системі оподаткування). Позивачем належним чином не виконувались вимоги ст.9 Закону №2464, а саме: єдиний внесок за період I-IV квартали 2015 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. У зв`язку з чим, Олександрівським управлінням м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області 18.03.2019 відносно ОСОБА_1 , на підставі п.10, п.11 ст.25 Закону винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 0035534907 від 18.03.2019 за період з 21.04.2015 до 19.07.2016 на загальну суму 1740,10 грн., а саме: штрафні санкції у загальній сумі 1001,73   грн. та пеня в сумі 738,37 грн. Враховуючи викладене, прийняте ГУ ДФС у Запорізькій області рішення №0035534907 від 18.03.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 1740,10 грн. є законним та скасуванню не підлягає.
Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить  до висновку, що апеляційна скарга   не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Як  слідує з матеріалів справи, 18.03.2019, ГУ ДФС у Запорізькій області винесено рішення №0035534907 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску про застосування до ОСОБА_1 суми штрафу у розмірі 1001,73 грн. за період з 21.04.2015 до 19.07.2016 та пені у розмірі 738,37   грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням 08.04.2019 позивачем до ДФС подано скаргу на нього, однак рішенням ДФС України №   21539/6/99-99-11-05-02-25 від 10.05.2019, скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
За приписами пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За приписами частини сьомої статті 9 Закону №2464, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі - Інструкція №449), сплата єдиного внеску здійснюється за місцем: обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.
Згідно з частиною 7 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.
Частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4,5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Як зазначено у частині десятій статті 9 Закону №2464, днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановленні Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Рішення про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається згідно з додатком 12 до Інструкції №449. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.
Частиною десятою статті 25 Закону №2464 встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 25 Закону №2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.
Згідно із пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 25 квітня 2001 року №2346-ІІІ (далі - Закон №2346-ІІІ, в редакції станом на момент проведення платежу) платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.
Пунктом 8.1  статті 8 Закону №2346-III  визначено, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.
Положеннями пункту 1.29  статті 1 вказаного Закону  передбачено, що проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система.
Пунктами 22.3, 22.4  статті 22 Закону №2346-III  визначено, що розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.
Відповідно до п.22.4  ст.22 Закону №2346-III  під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.
Відповідно до пункту  129.6  статті  129 Податкового кодексу України  за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених  Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що обов`язок платника зі сплати податків вважається виконаним із часу подання ним до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування коштів до бюджетної системи України. При цьому, платник не несе відповідальності за дії або бездіяльність банківських та фінансових установ.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 03.04.2019 року (справа № 826/573/18), 31.07.2018 року (справа № 808/2491/17).
Як встановлено судом першої інстанції та підтвержено матеріалами справи, позивачем було сплачено єдиний внесок за 1 квартал 2015 року платіжним дорученням від 04.02.2015                            №   181623492 через Комерційний банк “Надра” на суму 1400,00   грн. та єдиний внесок за                        2 квартал 2015 року платіжним дорученням від 04.02.2015 №   181624755 через Комерційний банк “Надра” на суму 1000,00 грн.
Разом з цим, вищезазначені платіжні доручення не відображено в інтегрованій картці платника податків (ІКП), що в подальшому слугувало підставою для притягнення позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску. 
З оскаржуваного рішення №0035534907 від 18.03.2019 вбачається, позивачу нараховано суму штрафу за несвоєчасну сплату єдиного внеску у розмірі 1001,73 грн. за період з 21.04.2015 до 19.07.2016 та пені у розмірі 738,37   грн. 
Однак, відповідно до інформації з ІКП недоїмка зі сплати ЄСВ у позивача станом на 31.03.2015 була відсутня. 
Інтегрована картка платника податків не містить інформації, що у позивача була наявна взагалі недоїмка з ЄСВ до періоду, за який оскаржуваним рішенням нараховано штраф та пеня. 
Таким чином, саме у зв`язку зі здійсненням регулювання економічних нормативів ПАТ   “Комерційний банк “Надра” Національним Банком України платежі позивача від 04.02.2015 не були здійснені, а не з вини позивача, що стало підставою для виникнення заборгованості з єдиного податку.
Підсумовуючи вище викладені обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини першої  статті 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  308,  313,  315,  316,  321,  322,  325 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної    скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова