СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2021 р.                                                                      Справа №905/2252/18  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., 
при секретарі Довбиш А.Ю.,
за участю представників:
позивача – не з`явився;
відповідача – не з`явився;
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, (вх.№122Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 року у справі №905/2252/18,
за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк», м.Київ,
до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ,
про стягнення заборгованості в розмірі 62420,43 дол. США,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 року у справі №905/2252/18 (повний текст складено та підписано 05.11.2020 року, суддя Курило Г.Є.) заяву №12936/4/06-2 від 16.10.2020 року Акціонерного товариства «Сбербанк» про заміну сторони правонаступником у справі №905/2252/18 задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження, боржника – Державне підприємство «Донецька залізниця» (код ЄДРПОУ 01074957, місцезнаходження: 83000, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Артема, 68) на правонаступника – Акціонерне товариство «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815, місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5) у виконавчому провадженні №59651117, стосовно примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 26.04.2019 року №905/2252/18 про стягнення з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитною лінією в розмірі 62420,43 доларів США, судовий збір в розмірі 26360,80 гривень.
Акціонерне товариство «Українська залізниця» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви №12936/4/06-2 від 16.10.2020 року Акціонерного товариства «Сбербанк» про заміну сторони правонаступником у справі №905/2252/18.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що АТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й ДП «Донецька залізниця»), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов`язків до АТ «Українська залізниця» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» від 12.11.2014 року №604 не завершена до закінчення проведення антитерористичної операції, і майно ДП «Донецька залізниця» не ввійшло до статутного капіталу АТ «Українська залізниця», що не досліджено Господарським судом Донецької області.
Стверджує, що до моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи, ДП «Донецька залізниця» є абсолютним учасником цивільних правовідносин.
Апелянт зазначає, що вказівка у законі на те, що АТ «Українська залізниця» утворюється на базі, зокрема, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації, оцінки майна ДП «Донецька залізниця», складання передавального акту, внесення змін до статуту та припинення, зокрема, юридичної особи ДП «Донецька залізниця».
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 року у справі №905/2252/18; встановлено строк на протязі якого позивач має право подати до суду відзив, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду заяви, клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі; призначено справу до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права сторони на участь у судовому засіданні.
22.02.2021 року від позивача на електронну пошту суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№876), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення справи до розгляду була направлена учасникам справи рекомендованими листами 01.02.2021 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана позивачем та апелянтом 05.02.2021 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Крім того, на офіційному сайті судової влади було здійснено оголошення про винесення ухвали від 01.02.2021 року та призначення справи до розгляду.
Однак, представники учасників справи у судове засідання не з`явилися, про причини не з`явлення суд не повідомили.
Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком, з огляду на положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представників за наявними у справі матеріалами.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне. 
Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.03.2019 року у справі №905/2252/18 позов Акціонерного товариства «Сбербанк» до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитною лінією в розмірі 62420,43 доларів США задоволено.
26.04.2019 року на виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ, який пред`явлено до виконання і 29.07.2019 року Мирноградським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП59651117).
23.10.2020 на адресу Господарського суду Донецької області надійшла заява №12936/4/06-2 від 16.10.2020 року Акціонерного товариства «Сбербанк», в якій заявник просив суд прийняти таку заяву до розгляду; задовольнити заяву та замінити сторону виконавчого провадження, боржника Державне підприємство «Донецька залізниця» на правонаступника – Акціонерне товариство «Українська залізниця» у виконавчому провадженні №59651117, стосовно примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 26.04.2019 року №905/2252/18 про стягнення з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитною лінією в розмірі 62420,43 доларів США.
За результатом розгляду вищевказаної заяви винесено оскаржувану ухвалу. При її прийнятті, суд першої інстанції прийняв до уваги правовий висновок, зроблений Верховним Судом у справі №910/5953/17, про те, що на підставі частини шостої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 Цивільного кодексу України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».
Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
За приписами ст.129 Основного Закону України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.
За приписом ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. 
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції право на суд, яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов`язковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невід`ємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).
У рішеннях Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти Україні», «ПМП «Фея» та інші проти України» зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України. 
Конституційний Суд України у рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013 року також зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Зазначена норма права кореспондується з положеннями ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 17.09.2008 року №514-VI «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установленому законодавством порядку.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України від 15.05.2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.
Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном та цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.
Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої та дев`ятої статті 2 цього Закону:
- товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття;
- товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту;
- оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання;
- одночасно з прийняттям рішення про утворення товариства Кабінет міністрів України формує комісію з утворення товариства, до складу якої входять представники Кабінету Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі;
- комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту товариства для подання Кабінету Міністрів України;
- зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту;
- розмір статутного капіталу товариства визначається під час його утворення згідно зі зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.
Пунктом 2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» цього Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21.10.2015 року. Згідно абз. 2 п. 2 статуту, затвердженим постановою Кабінету міністрів України №735, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку (п. 13 статуту).
При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.
Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.
У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Укрзалізниця». Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.
При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. 
За змістом ч.ч. 2, 3 ст.107 Цивільного кодексу України до внесення до них змін згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», який набрав чинності 13.12.2015 року, мали таку редакцію: «Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом». Тобто і для передавального акта, і для розподільчого балансу встановлювалися однакові вимоги. 
Натомість у редакції, чинній з 13.12.2015 року, цими нормами установлено, що після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.
Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.
Законом про особливості утворення Укрзалізниці, постановами Кабінету Міністрів України №200 та №604, а також статутом передбачено, що товариство володіє майном на двох режимах:
- на праві власності (майно передане до статутного капіталу);
- на праві повного господарського відання (майно, що знаходиться  на тимчасово окупованих територіях та в зоні проведення антитерористичної операції, тобто майно, яке вибуло із фактичного володіння держави; майно, що залишається у державній власності і щодо якого встановлені певні обмеження щодо розпорядження для Акціонерного товариства «Українська залізниця»).
Передача майна не у власність Акціонерному товариству «Укрзалізниця», а у повне господарське відання, не означає, що це майно залишилося в повному господарському віданні державних підприємств залізничної галузі, які припиняються, або те, що реорганізація не відбулась чи призупинена.
Так, ст. 10 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» має назву «Обмеження щодо розпорядження майном Товариства» і визначає, що магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об`єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю та закріплюються за Товариством на праві господарського відання. Товариство не може відчужувати, передавати в користування, оренду, лізинг, концесію, управління, заставу, безоплатне користування, вносити до статутного (складеного) капіталу суб`єктів господарювання майно, зазначене в частині першій цієї статті, та вчиняти щодо нього інші правочини, наслідком яких може бути відчуження такого майна.
За змістом п.п.4, 5 постанови №200 від 25.06.2014 Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» комісія з утворення Акціонерного товариства «Укрзалізниця» мала у чотиримісячний строк з дати затвердження її персонального складу подати Міністерству інфраструктури: зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу товариства; зведені передавальні акти майна, земельних ділянок; проект статуту товариства. Міністерство інфраструктури мало, серед іншого забезпечити проведення інвентаризації, затвердити переліки та зведені акти інвентаризації майна (зокрема Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку 1); затвердити зведений акт оцінки, зведені перелік і передавальний акт майна; подати в установленому порядку Кабінетом Міністрів України на затвердження проект статуту товариства; вжити до 31.12.2015 року заходів для припинення Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку.
Пунктами 1, 2 постанови №604 від 12.11.2014 року Кабінету Міністрів України «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за Акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п.2 цієї постанови. Під час проведення інвентаризації та оцінки майна мають бути сформовані окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов`язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов`язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформовані окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України; після завершення тимчасової окупації та завершення проведення антитерористичної операції має бути проведена інвентаризація та оцінка майна і за результатами подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно із законодавством.
Вказані положення наведених вище постанов Уряду України взагалі не регулюють питання правонаступництва, не призупиняють реорганізацію і не визначають те, що певне майно чи зобов`язання не переходить до Акціонерного товариства «Українська залізниця»; вони лише описують порядок обліку такого майна – за якою вартістю воно обліковується, відображається в балансі чи обліковується на позабалансових рахунках.
Водночас, відповідно до ч. 15 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, що діяла станом на 21.10.2015 року – дату реєстрації Акціонерного товариства «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. 
Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постановою №200 від 25.06.2014 Кабінету Міністрів України утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складення передавального акта, 2) затвердження статуту нової юридичної особи (Акціонерного товариства «Укрзалізниця»), 3) державна реєстрація Акціонерного товариства «Укрзалізниця»; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту.
Як вказувалось, державну реєстрацію Акціонерного товариства «Укрзалізниця» здійснено 21.10.2015 року, однак припинення Державного підприємства «Донецька залізниця» не зареєстровано.
Враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому ст. 107 Цивільного кодексу України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва Акціонерного товариства «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації – 21.10.2015 року, з якої воно є правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця». 
Такий висновок підтверджується і змістом ст. 3 3акону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», яким установлено обмеження в діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту, що реорганізовуються. Закон передбачає, що з дня прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про утворення Акціонерного товариства «Укрзалізниця» і до його державної реєстрації Державна адміністрація залізничного транспорту України, підприємства залізничного транспорту, господарські товариства, 100 відсотків акцій (часток, паїв) яких належать державі та вносяться до статутного капіталу Товариства, не мають права без згоди центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту: вчиняти правочини, які можуть призвести до відчуження майна, вартість якого становить більше 5 відсотків балансової вартості активів Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту на день затвердження останнього балансового звіту; скорочувати чисельність працівників; здійснювати випуск цінних паперів, надавати позики; передавати нерухоме майно в оренду; передавати майно в заставу або безоплатне користування; придбавати акції (частки, паї) у статутному (складеному) капіталі господарських товариств. Ураховуючи, що такі обмеження встановлені саме до дати державної реєстрації Акціонерного товариства «Укрзалізниця», можна дійти висновку, що з дати державної реєстрації саме Акціонерного товариства «Укрзалізниця» має право на здійснення господарської діяльності та укладення відповідних правочинів, а не державні підприємства, які припиняються.
Стаття 5 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» передбачає, що Акціонерне товариство «Укрзалізниця» провадить діяльність, у тому числі пов`язану з державною таємницею, до отримання необхідних ліцензій та інших документів дозвільного характеру на основі відповідних документів, отриманих підприємствами залізничного транспорту, у межах строку їх дії. Отже, з дня державної реєстрації Акціонерне товариство «Укрзалізниця» мало право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які потребували ліцензій чи дозволів, на підставі ліцензій та інших дозвільних документів, отриманих підприємствами залізничної галузі, які знаходилися в процедурі припинення, включаючи Державним підприємством «Донецька залізниця».
Пунктами 51, 52 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» зі змінами, внесеними згідно із Законами №1787-VIII від 20.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» та №2604-VIII від 18.10.2018 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції», встановлено, що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановити мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств. Мораторій на звернення стягнення на активи Товариства, встановлений згідно з пунктом 5-1 цього розділу, втрачає чинність після проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству, але не пізніше ніж через шість місяців з дня припинення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та відновлення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей.
Ці норми також свідчать про перехід майна (прав та обов`язків) підприємств залізничного транспорту, розміщених на території проведення антитерористичної операції, до Акціонерного товариства «Укрзалізниця». Якщо вважати, що обов`язки таких підприємств не перейшли до акціонерного товариства, то введення мораторію позбавлене юридичного змісту.
Аналогічні висновки щодо переходу всіх прав та обов`язків від ДП «Донецька залізниця» до АТ «Українська залізниця» зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року по справі №910/5953/17 та враховані Господарським судом Донецької області під час розгляду заяви АТ «Сбербанк» про заміну неналежного відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця».
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця» з 21.10.2015 року – дати державної реєстрації Акціонерного товариства «Укрзалізниця».
Твердження АТ «Укрзалізниця», що останнє не може бути боржником у виконавчому провадженні щодо стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями підприємств, що розміщене на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, колегія суддів зазначає, наступне. Введення мораторію на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями підприємств, що розміщені на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження не передбачає заборони для АТ «Українська залізниця» бути боржником у виконавчому провадженні. Зазначені обставини відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на час дії такого мораторію, проте законодавством не передбачено заборони для АТ «Українська залізниця» бути боржником у виконавчому провадженні.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 року у справі №905/2252/18 без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 86, 129, 240, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.11.2020 року у справі №905/2252/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року. 

Головуючий суддя                                                                    В.С. Хачатрян

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук