ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року	Львів	Справа № 140/7460/20 пров. № А/857/61/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Бруновської Н.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року ( суддя Ковальчук В.Д., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/7460/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-  
                                                          ВСТАНОВИВ:
В травні 2020 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, та з наведених в ньому підстав просила визнати протиправними та скасувати податкові  повідомлення-рішення від 30.08.2019 №0015821302, № 0015831302.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року позов задоволено повністю. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач- Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.
Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що при митному оформленні транспортного засобу, його вартісні показники в Україні були задекларовані недостовірно. Вартість транспортного засобу згідно інвойсу значно нижча, ніж задекларовані в країні відправлення - Литві до країни призначення - України. Також, митний контроль та митне оформлення імпортованих товарів, в тому числі контроль за правильністю визначення їх митної вартості, здійснювались митницею на підставі документів, поданих декларантом. Відтак, правильність визначення митної вартості товарів під час документальної перевірки проведено відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 54 МК України. 
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в позові.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась та явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачем на митну територію України був ввезений транспортний засіб – “Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні, марки – CITROEN; модель – C4 PICASSO; календарний рік виготовлення - 2011; модельний рік виготовлення - 2011; призначення - пасажирський; кузов № НОМЕР_1 ; тип двигуна-дизельний; об`єм двигуна – 1560 см/куб.; потужність 82 кВт; тип кузова – універсал; колір – сірий; категорія НОМЕР_2 ; кількість місць, включаючи водія - 5; колісна формула 4 х 2; Виробник: “CITROEN”, FR; Виробник: “CITROEN”, що оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA205090/2018/094157 від 06.11.2018 року. Згідно договору купівлі-продажу від 01.11.2018 №6631 даний автомобіль був придбаний у “WEКNER EGERLAND” Automobilistik GmbH & Co. KG (Німеччина) за ціною 1800,00 євро.
Контролюючим органом була проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 , якою встановлено порушення ОСОБА_1 пункту 1 статті 49, пункту 2 частини другої статті 52, частини першої статті 257, частини першої статті 295 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI із змінами та доповненнями (далі – МК України); пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VІ із змінами та доповненнями (далі – ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією IM40ДЕ №UA205090/2018/094157 від 06.11.2018, які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму 20895,82 грн., в тому числі ввізне мито – 6529,94 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів – 14365,88 грн.
За результатами перевірки складено акт від 17.07.2019 №14898/03-20-13-02/ НОМЕР_3 , в якому зазначено, що Митний орган Литовської Республіки на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства та Меморандуму про порядок надання взаємодопомоги між Державним митним комітетом України та Митним департаментом при Міністерстві фінансів Литовської Республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди, звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу легковий автомобіль марки CITROEN, модель – C4 PICASSO (кузов № НОМЕР_1 ). Під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФC за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА205090/2018/094157 від 06.11.2018, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 65299,49 грн. У результаті порівняння та співставлення відомостей, задекларованих гр. ОСОБА_1 у митній декларації типу ІМ 40ДЕ UA205090/2018/094157 від 06.11.2018 і супровідних документів до неї, та митній декларації, отриманій від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортного засобу з території іноземної держави встановлено повну ідентичність транспортного засобу. Вказаний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця-компанії UAB “LUVESA” (VYTAUTO 14А, TAURAGE LT) на підставі завіреної копії касового-ордера (інвойс) LUV18 000 №2094 від 02.11.2018 на суму 4000 EUR, сплата від гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ). Перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ UA205090/2018/094157 від 06.11.2018. Повна відповідність номерів кузовів за ідентифікаційним номером (VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнання кожного механічного транспортного засобу) та інших характеристик автомобілів (співпадають марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, тип двигуна, потужність тощо) із оформленими в Україні дає підстави однозначно ідентифікувати транспортні засоби, зазначені у документах, як ідентичні товари, митне оформлення яких здійснювалося за МД, що підлягали перевірці та стверджувати: дані транспортні засоби були оформлені в Литовській Республіці на експорт для відправлення в країну призначення - Україну (згідно графи 17 експортних декларацій країна призначення заявлена - UA). Умови поставки в ІМ40ДЕ №UA205090/2018/094157 від 06.11.2018, згідно якої здійснено ввезення товару зазначені 5456 AJ DE (Німеччина). За інформацією бази даних ПІК АСМО “Інспектор” 1С “Перегляд пропуску через митний кордон України” ввезення товарів на митну територію України здійснено самоходом, код виду транспорту - 90 “Транспортний засіб, що переміщується своїм ходом як товар” згідно класифікатора видів транспорту, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 “Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій”. Згідно даних експортної декларації Литовської Республіки (графа 8 “Отримувач”) транспортний засіб був оформлений на покупця - громадянина України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ). За даними опису товару в гр. 31 МД, відомості про неналежний стан транспортного засобу (поломка, аварія, тощо...), які б підтверджували втрату у своїй вартості від дати продажу/експорту в Литві, та дати купівлі/продажу в Україні відсутні. Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товарів їх митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товарів нижча, ніж задекларована в країні відправлення - республіці Литва.
На підставі акта перевірки від 17.07.2019 №14898/03-20-13-02/ НОМЕР_3 ГУ ДФС у Волинській області 30.08.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення: №0015831302, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 8162,42 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями – 6529,94 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 1632,48 грн., та №0015821302, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 17957,35 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями – 14365,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 3591,47 грн. 
ОСОБА_1 вважаючи дані податкові повідомлення-рішення протиправними  звернулася в суд з даним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України, а відтак проведення відповідачем донарахувань з податку на додану вартість та ввізного мита є безпідставними та необґрунтованими.
Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлено порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 272 МК України, підпункту “в” пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Згідно пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Відповідно до пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Як вбачається з матеріалів справи, митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у митній декларації №UА205090/2018/094157 від 06.11.2018 визначено за резервним (6) методом. До митної декларації позивачем подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару.
Згідно частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Згідно пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність    поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, експортна митна декларація від 02.11.2018 №18LTLC0100EK132522 (інформація отримана від Литовської республіки) стосуються іншого зовнішньоекономічного контракту, по яких позивач не є стороною правовідносин, що свідчить про безпідставність тверджень податкового органу про порушення гр. ОСОБА_1  положень митного та податкового законодавства.
Так, згідно експортної декларації від 02.11.2018 №18LTLC0100EK132522 товар поставлявся від компанії UAB “LUVESA” (VYTAUTO 14А, TAURAGE LT) до гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .
Частиною 1 статті 49 МК України врегульовано, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2   статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій    статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять взідомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 1 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Як вірно встановлено судом першої інстанції під час митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості товару, що імортувався гр. ОСОБА_1 . 
Доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відповідачем не надано.
Також судом першої інстанції вірно взято до уваги ту обставниу, що за наслідками розгляду протоколу про порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, складеного Волинською митницею ДФС відносно гр. ОСОБА_1 , Любомльським районним судом Волинської області прийнято рішення від 29.11.2019 у справі №163/1181/19, яке набрало законної сили 10.12.2019, позов ОСОБА_1 задоволено повністю, постанову про порушення митних правил від 15.05.2019 №1630/20500/19 скасовано, закрито провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України. В даному рішенні суд зазначив, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності в її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB “LUVESA” задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України, а відтак проведення відповідачем донарахувань з податку на додану вартість та ввізного мита є безпідставними та необґрунтованими, а тому судом першої інстанції підставно задоволено позов .
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області  залишити без  задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 140/7460/20 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга  	
У звязку з перебуванням у відрядженні в Національній школі суддів України судді Довгої О.І. в період з 22.02.2021 по 26.02.2021, повне судове рішення складено 01.03.2021р.