УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2668/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О. 
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Шевчук А.М., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Ковальської Я.В.
з участю відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О.
у цивільній справі №278/2668/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з  ОСОБА_1  на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданого позову зазначала, що дитина перебуває на повному утриманні матері, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча взмозі це робити, оскільки є співвласником та керівником ТОВ «Первоцвіт-фарм». Крім того, син потребує додаткових витрат на лікування, оскільки має проблему із зором, був прооперований в інституті Філатова та на даний час перебуває на обліку в приватній клініці. Сама ж позивачка є інвалідом II групи та двічі на рік знаходиться на стаціонарному лікуванні.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 3.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.
У поданій через свого представника  ОСОБА_3  апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та повернути справу для розгляду в порядку загального позовного провадження. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки позовна заява з додатками 28.10.2019 року повернулася до суду з відміткою, що відповідач її не отримав. Апелянт вважає, що такими діями суд позбавив його можливості не тільки подати клопотання але й бути присутнім в судовому засіданні, заперечувати проти позову та надати відзив на позовну заяву, оскільки вважає їх необґрунтованими та надуманими. Крім того зазначає, що судом не з`ясовано питання щодо його батьківства, оскільки він не являється біологічним батьком дитини, в шлюбі з позивачкою не перебував, спільне господарство не вів, своєї згоди на реєстрацію дитини на його прізвище та по батькові не надавав.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.11.2010 року, виданого Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, батьками ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є батько – ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 (а.с.13).
На час розгляду справи в суді своє батьківство щодо дитини відповідач не оспорив.
Спільна дитина сторін проживає разом матір`ю та перебуває на утриманні останньої. Факт спільного проживання позивача з дитиною підтверджується довідкою виконавчого комітету Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області №2649 від 12.12.2019 року (а.с.35). 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).
Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1-4 ст.12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України). 
Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідачем не спростовані висновки суду щодо його обов`язку утримання неповнолітньої дитини.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач не є батьком дитини, нічим не підтверджені.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на відповідача слід покласти обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. 
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                         Судді: