ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 березня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/653/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
секретар судового засідання Герасименко Ю.С.  

За участю представників учасників справи:
від "ВП "Каховські ковбаси" - адвокат Літвінова Т.В.
від Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства – директор Каркіна З.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства
на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020
у справі №923/653/19
за позовом Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Каховські ковбаси"
про стягнення 427 766 грн 15 коп

ВСТАНОВИВ
У серпні 2019 Харчокомбінат Каховського районного споживчого товариства (далі - Харчокомбінат Каховського РСТ) звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Каховські ковбаси" (далі – ТОВ "ВП "Каховські ковбаси") в якому просив стягнути з відповідача на свою користь вартість заборгованості з орендної плати та комунальних послуг на суму 329 354 грн 15 коп, відшкодування вартості знищеного майна, яке було передане в оренду на суму 88 512 грн та вартість майна, яке не передавалось в оренду, але зникло з вини відповідача на суму 9900 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором  оренди об`єкта нерухомості.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
В мотивах оскаржуваного рішення місцевий господарський суд з приводу заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача вартість заборгованості з орендної плати та комунальних послуг, пославшись на висновки судів першої та апеляційної інстанцій по справі №923/162/19, за участю тих самих сторін, зазначив, що наявні матеріали справи свідчить про відсутність у відповідача простроченого грошового зобов`язання (основного боргу) за укладеним між сторонами договором. Натомість, наявні матеріали справи, за твердженням місцевого господарського суду, свідчать про наявність переплати з боку відповідача, що зумовлює відмову у задоволенні позову в цій частині. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача вартості знищеного майна, яке було передане в оренду, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, яким у даному випадку є акт приймання-передачі (повернення) майна з оренди, факт знищення відповідачем майна яке було передане в оренду.
З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача вартості майна, яке не передавалось в оренду, але зникло з вини ТОВ “ВП “Каховські ковбаси” суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги у цій частині обґрунтовуються протиправним порушенням права власності позивача на рухоме майно, при цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення позивача із заявою до правоохоронних органів та доказів того, що саме відповідач протиправно позбавив позивача права власності на спірне рухоме майно. Місцевим господарським судом також прийнято до уваги доводи відповідача про те, що орендоване за договором нерухоме та рухоме майно знаходиться на закритій території позивача під охороною. Заяви свідків, подані сторонами, судом до уваги не прийнято, оскільки особи, які їх підписали, знаходяться у трудових та/або договірних відносинах зі сторонами та не є допустимими доказами у розумінні ст. 77 ГПК України.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся Харчокомбінат Каховського РСТ з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 у справі №923/653/19 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є безпідставним, необґрунтованим, прийнятим з недотриманням норм матеріального та процесуального права з наступних підстав.
Так, за твердженням апелянта, судом першої інстанції безпідставно прийняті хибні висновки у справі №923/162/19, а саме щодо недоврахування здійснених відповідачем платежів, зазначених як платежі через касу позивача.
Також, як вважає апелянт, судом першої інстанції в порушення ст. 77 ГПК України, помилково визначений доказ щодо повернення орендованого майна позивачу за начебто актом від 09.11.2018 року. Даний акт, як стверджує позивач, він не підписував, а посвідчений він трьома особами, які є працівниками відповідача. Фактично, як стверджує апелянт, відповідачем було повернуто лише частину переданого в оренду майна. Натомість, як вважає скаржник, належний доказ - акт, наданий позивачем та складений комісією у відповідному до його Статуту порядку, судом до уваги не прийнятий. Не надано оцінки також інвентаризаційним відомостям та іншим доказам, що свідчать про відсутність майна в орендованому приміщенні.
В апеляційній скарзі Харчокомбінат Каховського районного споживчого товариства також посилається на цитує постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 по справі №923/162/19.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 05.11.2020.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від відповідача в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилаючись на постанову суду апеляційної інстанції по справі №923/162/19 зазначає, що у 2018 році за договором № 1 від 01.11.2016 надано послуг апелянтом на суму 675678,67 грн, а оплачено відповідачем 686678,67 грн, що свідчить про відсутність у відповідача простроченого грошового зобов`язання (основного боргу) за вказаним договором. Натомість, існує переплата на суму 11000,00 грн, що цілком є правомірним та обґрунтованим та підтвердженим первинними бухгалтерськими документами у справі.
За твердженням відповідача, складені апелянтом акти приймання - передачі наданих послуг за договором №1 від 01.11.2016 за період з серпня 2018 року по березень 2019 року, включно відповідачем не підписані, доказів отримання зазначених актів відповідачем позивач суду не надав, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи апелянта про надання послуг за договором №1 від 01.11.2016 у вказаний період.
Щодо посилання апелянта на наявність заборгованості відповідача на початок 2018 року, позивач вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що відповідно до підписаного сторонами акту звіряння взаєморозрахунків заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом 01.01.2018 становила 175480,31 грн, а станом на 12.03.2018 зменшилась до 9531,32 грн. Посилання апелянта на те, що ця сума не є залишком заборгованості відповідача за договором оренди, а становить оплату орендаря за березень 2018 року, як вважає позивач, жодним належним доказом не підтверджена та не відповідає самому змісту акту звіряння взаєморозрахунків від 12.03.2018, в якому не зазначено цих обставин, а лише погоджено належними представниками сторін та підписано без зауважень вказаний акт, який є належним та допустимим доказом у справі.
На переконання відповідача, сам апелянт актом від 12.03.2018 підтверджує, що станом на час його складання, обидва представники підтвердили заборгованість ТОВ ВП «Каховські ковбаси» у розмірі 9351,32 грн. Але, апелянт помилково при оформленні розрахунку до акту звіряння вказує сальдо станом на 01.01.2018 у розмірі 175480 грн. При цьому, як стверджує відповідач, у вказаному акті звіряння взаєморозрахунків між сторонами, зокрема, зазначені наступні, як безготівкові так і готівкові (через касу орендодавця), платежі, здійснені відповідачем у січні - березні 2018 року. За розрахунком відповідача, сальдо на 31.07.2018 складає 60  649,39 грн на користь ТОВ ВП «Каховські ковбаси».
Також, відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що у судових рішеннях у справі №923/162/19 не враховані оплати, здійснені ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" на суму 309380 грн, зазначені у підписаному сторонами акті звіряння взаєморозрахунків станом на 12.03.2018. 
Здійснивши власний розрахунок заборгованості, відповідач вважає, що за ним рахується переплата за послуги, надані за договором оренди № 1 від 01.11.2016, яка становить 144899,69 грн, що свідчить про відсутність заборгованості перед апелянтом.
Щодо стягнення вартості знищеного майна, відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відсутність будь-яких належних доказів з боку апелянта з цього питання. Так, на переконання відповідача, в інвентаризаційних описах , наданих позивачем, не виконана вимога щодо зазначення первісної вартості та зносу об`єктів. Таким чином, сформована сума у розмірі 88  512 грн не підтверджена даними обліку. Крім того, апелянт не надав обґрунтованого розрахунку із якого саме втраченого майна складається сума 88  512 грн та чим підтверджується, що саме це майно існувало, було передано та втрачено саме з вини відповідача.
Відповідач вважає помилковим посилання позивача на передачу майна на відповідальне зберігання, оскільки договір передачі майна або обладнання на відповідальне зберігання між сторонами не укладався, також, не було підписано будь-якого акту приймання - передачі на відповідальне зберігання майна на визначену позивачем суму.
Також, за твердженням відповідача, позивач станом на 01.01.2018 вказує про наявність заборгованості відповідач перед ним на суму 175480,31 грн, але це не відповідає первинним бухгалтерським документам, сума боргу на вказаний період складала 116748,99 грн та в подальшому була повністю оплачена відповідачем. В той же час, як вказує відповідач, позивач умисно не надав виписки з рахунку за період з 01.01.2018 по 01.11.2018 в яких вказані всі суми сплачені відповідачем. Тим більше, в акті звіряння взаєморозрахунків, наданого позивачем нараховано орендну плату після фактичного припинення орендних відносин. 
Щодо припинення дії укладеного між сторонами договору оренди, відповідач посилаючись на умови даного договору зазначає, що саме 09.11.2018 був складений акт про повернення майна, який представник апелянта відмовились підписувати, про що зазначено в акті.
З приводу стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та комунальних платежів, відповідач зазначає, що будь-якого розрахунку використаних комунальних послуг чи належним чином наданих нам рахунків на їх оплату не має. Докази, які надав позивач щодо суми заборгованості за оплату спожитих комунальних послуг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони відповідачем не отримувались та не підписувались, з якого розрахунку виходів позивач, нараховуючи нам саме такі обсяги та вартість цих послуг нам не відомо, тим більше, що саме на підставі наданих позивачем доказів, вбачається що позивачем було укладено ще декілька договорів оренди з іншими підприємствами орендарями та безпосередньо сам позивач за діяльністю, визначеною Статутом також займається виробництвом у великих обсягах. Електролічильник, який зазначений у акті приймання-передачі не був переданий відповідачеві на відповідальне зберігання, крім того будь-якого порядку зняття показань спожитих комунальних послуг між сторонами не було узгоджено та підписано, хто саме мав право та у якому порядку знімати показання всіх лічильників та фіксувати їх сторони не визначали, договір про відшкодування витрат на комунальні послуги також не укладався, яким чином та з яких розрахунків апелянт визначив саме таку суму боргу не відомо. Таким чином, як вважає відповідач, сума заборгованості за спожиті комунальні послуги є безпідставною, та не доведеною жодним належним доказом.
Щодо стягнення вартості майна, яке не передавалося в оренду, але зникло з вини відповідача, відповідач зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів отримання вказаного майна чи у користування чи на відповідальне зберігання саме відповідачем не надано. Суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позовні вимоги у вказаній частині обґрунтовуються протиправним порушенням права власності позивача на рухоме майно, при цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення позивача із заявою до правоохоронних органів та доказів того, що саме відповідач протиправно позбавив позивача права власності на спірне рухоме майно. Тим більше, апелянтом не заперечувалось, що орендоване за договором нерухоме та рухоме майно знаходиться на закритій території позивача під охороною.
До суду апеляційної інстанції також надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу від позивача в яких він зазначає, що відповідно до акту комісії позивача від 09.11.2018 встановлена недостача обладнання, що передавалося в оренду ТОВ «ВП «Каховські ковбаси» за договором від 01.11.2016 року. Згідно з зрівняльною відомістю результатів інвентаризації від 09.11.2018 недостача обладнання на суму 88 512 грн виникла під час перебування на відповідальному зберіганні у відповідача. Під час огляду приміщень виявлено, що вони знаходяться в напівзруйнованому стані, у той час як під час передачі об`єкту в оренду комунікаційне обладнання знаходилося у задовільному робочому стані, існувало водопостачання, на території ковбасного цеху існувала діюча електромережа.
Позивач також вказує, що станом на 31.12.2018 року з боку відповідача утворилася заборгованість зі сплати орендної плати за користуванням об`єктами нерухомого майна, про що відповідача повідомлено у претензії, яка отримана останнім, але відповіді на неї надано не було. Також, за твердженням позивача, супровідним листом від 04.02.2019 року на адресу відповідача був надісланий акт звірки рахунків станом на 31.12.2018 року, який останній проігнорував, не підписав та на адресу позивача не повернув.
Як стверджує позивач, Акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого станом на 31.12.2018 ТОВ «Каховські ковбаси» здійснило переплату за оренду нерухомого майна відповідно до договору оренди на суму 513  968,57 грн не відповідає дійсним обставинам справи, оцінка йому надана господарським судом першої та апеляційної інстанцій у справі №923/162/19. Бухгалтерією відповідача невірно викладені дані щодо розрахунків сторін за даним договором оренди майна, відповідно до бухгалтерських даних позивача, заборгованість відповідача за договором оренди складає 329 354 ,15 грн, що підтверджується актом взаєморозрахунків від 31.12.2018, актами приймання-передачі послуг по договору, рахунками відповідача за спожиті комунальні послуги.
Судове засідання призначене на 05.11.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Лавриненко Л.В. у відпустці.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського сулу від 09.11.2020 розгляд справи було призначено на 10.12.2020.
Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ “Перехідні положення” ГПК України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1001/20 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мишкіної М.А. 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 для розгляду апеляційної Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 по справі №923/653/19, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського сулу від 09.12.2020 апеляційну скаргу Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 по справі №923/653/19 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського сулу від 10.12.2020 розгляд справи відкладено на 27.01.2021.
Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ “Перехідні положення” ГПК України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №923/653/19 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Бєляновського В.В.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 для розгляду апеляційної скарги Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 по справі №923/653/19, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Мишкіної М.А., Лавриненко Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського сулу від 09.12.2020 апеляційну скаргу Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 по справі №923/653/19 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Мишкіної М.А., Лавриненко Л.В.
Судом апеляційної інстанції отримано додаткові пояснення від відповідача в яких він зазначає, що згідно постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 року у справі №923/162/19 за наявними у матеріалах справи банківськими документами у період з січня 2018 року по серпень 2018 року ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" було перераховано на користь позивача 348619,56 грн. Згідно узгодженого сторонами акту звіряння взаєморозрахунків, складеного позивачем, у період с 01.01.2018 року по 12.03.2018 року відповідачем було сплачено 657999,56 грн. Акт взаєморозрахунків включає як банківські, так і касові платежі. 
За твердженням відповідача, оскільки раніше, до розгляду суду були надані лише банківські документі, то касові платежі, зокрема ті що зазначені у наданому акті звіряння взаєморозрахунків, не були враховані у постанові Південно-Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 року у справі №923/162/19. Таким чином, оплата у розмірі 309380 грн було здійснена ТОВ «ВП «Каховські ковбаси» на користь позивача. Остаточний розмір передплати ТОВ «ВП «Каховські ковбаси» на користь позивача становить 144899,69 грн (175480,31 грн (борг на 01.01.2018 року) за вирахуванням передплати у сумі 11000,00 грн та неврахованої раніше оплати за касовими документами у сумі 309380,00).
Під час судового засідання від 03.03.2021 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні. 
Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 01.11.2016 між Харчокомбінатом Каховського РСТ ("Орендодавець") та ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" ("Орендар") укладено договір оренди об`єкта нерухомості №1 (далі – договір), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування ковбасний цех площею 1163,5 кв.м та консервний цех площею 875,9 кв.м.
За умовами пунктів 1.2, 1.3 договору об`єкт оренди належить Орендодавцеві на праві власності та використовується Орендарем для виробництва м`ясних продуктів.
Згідно з пунктом 2.1 договору об`єкт оренди передається Орендарю у термін не пізніше 2 днів після укладення цього договору за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.
У разі припинення або розірвання договору поліпшення об`єкта оренди, здійснені Орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від об`єкта оренди, не завдаючи йому шкоди, визначаються власністю Орендаря, а поліпшення об`єкта оренди, здійснені Орендарем за рахунок власних коштів, що не можуть бути відокремлені без пошкодження орендованого майна, переходять у власність власника об`єкта оренди без відшкодування Орендарю вартості здійснених поліпшень (пункт 2.3 договору).
В силу пункту 2.5 договору передача основних засобів в оренду не спричиняє передачу Орендареві права власності на це майно. Власником орендованих основних засобів залишається Орендодавець, а Орендар користується ними протягом терміну оренди, без права суборенди і без права на приватизацію.
Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору визначено, що Орендодавець зобов`язується передати у користування Орендарю об`єкт оренди на умовах і в строк, передбачені цим договором, а у разі, якщо, крім об`єкта оренди, Орендар бере у Орендодавця у користування устаткування (обладнання), то перелік устаткування (обладнання) включається в акт приймання-передачі, який входить в предмет цього договору.
У підпункті 3.2.2 пункту 3.2 договору сторони узгодили, що Орендодавець має право отримувати від Орендаря щомісячно орендну плату та відшкодування комунальних витрат відповідно до умов цього договору.
За умовами підпунктів 3.3.2, 3.3.10 та 3.3.13 пункту 3.3 договору Орендар зобов`язаний вчасно і в повному обсязі відповідно до умов договору сплачувати орендну плату та відшкодування експлуатаційних і комунальних платежів; у випадку проведення реконструкції або капітального ремонту чи будь-яких інших невід`ємних поліпшень Орендар зобов`язаний в 30-денний термін після їх завершення і документального оформлення передати Орендодавцю копії проектно-кошторисної документації, усіх документів та іншої документації, пов`язаної з дозволами і виконанням цих робіт; проводити поточний ремонт об`єкта оренди за власний рахунок та без відшкодування понесених витрат.
Цей договір діє з 01.11.2016 до 01.11.2019 включно. Якщо Орендар користується орендованим майном після закінчення строку договору, у разі відсутності заперечень зі сторони Орендодавця, договір вважається укладеним на той самий термін та на тих самих умовах і кожна із сторін цього договору має право відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць (пункти 4.1, 4.2 договору).
Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору №1 від 01.11.2016 орендна плата за місяць за користування об`єктом оренди становить 20244,30 грн, в т.ч. ПДВ. Орендна плата сплачується в національній валюті України та з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць за даними Держкомстату України. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у випадках зміни податкового законодавства, амортизаційних відрахувань тощо. Орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Орендодавця до 3-го числа кожного місяця, в якому здійснюється користування об`єктом оренди.
Відповідно до пункту 5.3 договору крім орендної плати Орендар на підставі показників лічильників та після отримання рахунків Орендодавця відшкодовує вартість усіх комунальних послуг (водо-, енерго-, теплопостачання, телефонний зв`язок тощо), які споживаються Орендарем. Оплата рахунків Орендодавця, виставлених Орендареві відповідно до цього пункту, здійснюється не пізніше 3-х днів після отримання рахунку Орендарем від Орендодавця.
На виконання умов вищезазначеного договору 01.11.2016 Харчокомбінатом Каховського РСТ та ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" підписано акт приймання-передачі в оренду об`єкта нерухомості, з якого вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду перераховане у даному акті майно, а саме: будівлю ковбасного цеху, будівлю консервного цеху, будівлю КНС, градирню, шафи для термічної обробки, фаршомішалку, варочний котел, терези, столи металеві виробничі (3 шт.), волчок з нерж., електролічильник, водомір, драбини металеві (2 шт.), таця для перевезення, шафи для одягу (18 шт.), стелаж металевий (в майстерні) та стіл металевий (в майстерні). 
Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, позивач зазначив, що відповідач, у порушення умов укладеного між сторонами договору не сплачував орендну  плату та комунальні послуги, а також знищів майно, яке було передано йому в оренду, а також вказав, що з вини відповідача зникло майно, яке не передавалось в оренду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанцій дійшов висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог  та відмовив в їх задоволенні у повному обсязі.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. 
Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. 
У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. 
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Виходячи із змісту вищенаведених норм права та умов п.п. 3.2.2. договору на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати, зокрема, орендних платежів та відшкодування комунальних витрат.
Судова колегія вважає, що задля об`єктивного та всебічного розгляду цієї справи, важливим є визначення (встановлення) періоду заборгованості з орендних платежів та відшкодування комунальних витрат.
Так, за твердженням позивача, відповідач має заборгованість з орендних платежів та відшкодування комунальних витрат за період з січня 2018 по березень 2019.
В свою чергу, відповідач стверджує, що у серпні 2018 звільнив орендовані  приміщення позивача та не користувався орендованим майном, а тому й не має обов`язку щодо сплати орендних платежів та відшкодування комунальних витрат з серпня 2018 по березень 2019.
Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає таке.
01.11.2016 Харчокомбінатом Каховського РСТ та ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" підписано акт приймання-передачі в оренду об`єкта нерухомості, з якого вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду перераховане у даному акті майно.
У відповідності до п.2.2. договору об`єкт оренди повертається орендодавцеві орендарем за актом приймання-передачі, в якому сторони зазначають склад об`єкта оренди, його стан на момент повернення, протягом 2 днів з моменту закінчення строку дії договору або в разі дострокового припинення строку дії договору – з дати припинення строку дії договору. 
Листом від 26.09.2018 за №1/57-6 позивач запропонував відповідачеві, у зв`язку із повідомленням останнім про розірвання договору оренди, передати орендовані приміщення у будь-яких зручний для відповідача час. 
У відповідь на даний лист, відповідач листом від 16.10.2018 за вих. №1610/1 запропонував позивачеві бути присутнім 19.10.2018 для складання акту прийому-передачі орендованого майна.
Листом від 07.11.2018 Харчокомбінатом Каховського РСТ було запропоновано ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" бути присутнім 09.11.2018 за адресою м. Каховка, вул. Пушкіна 222, для складання акту прийому-передач орендованого майна та вирішення спірних питань. 
09.11.2018 представниками ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" складено Акт повернення орендованого майна до договору у відповідності до якого відповідач передав позивачеві нерухоме майно, що було прийнято згідно з договором №1 від 01.11.2016. Однак, позивач від підписання даного акту відмовився, про що свідчить відповідний запис у даному акті. 
Відповідно до акту б/н від 09.11.2018 ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" повернуло позивачеві шафи для одягу та варочний котел.
В свою чергу, Харчокомбінатом Каховського РСТ було складено Акт перевірки стану орендованого відповідачем приміщення, а також орендованого майна, в якому зазначено, що останній складено у присутності, зокрема керівників ТОВ "ВП "Каховські ковбаси". У даному акті вказано про недоліки, виявлені під час огляду орендованих ТОВ "ВП "Каховські ковбаси", підприємствами Ізобіліє Групп та Смарт Торг приміщень, а також відсутність обладнання. В акті вказано, що представники ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" від його підписання відмовилися. 
Отже, як свідчать наявні матеріли справи, та не заперечується обома сторонами, майно, яке було отримано відповідачем за договором оренди, було повернуто позивачеві 09.11.2018.
Слід також відзначити, що у листі від 07.12.2018 за Вих.№0712/1 ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" на ім`я директора Харчокомбінату Каховського РСТ, на відповідь на отриманий акт про повернення орендованого майна від 28.11.2018, зазначило, що 09.11.2018 товариство повернуло орендоване майно, яке було передано згідно з договором №1 від 01.11.2016, в повному обсязі. 
Вищенаведене спростовує твердження відповідача з приводу того, що у серпні 2018 він звільнив орендовані приміщення позивача та не користувався орендованим майном. При цьому, наявні матеріли справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що у період з серпня по жовтень 2018 він не користувався орендованим майном та був позбавлений можливості такого користування з об`єктивних причин, які не залежали від нього.
Відтак, до моменту повернення орендованого майна, а саме 09.11.2018, відповідач продовжував користуватися таким майном, та відповідно був зобов`язаний сплачувати орендні платежі та відшкодувати комунальні витрати за період, який передував поверненню орендованого майна. 
З огляду на що, колегія суддів вважає, що період за який відповідач повинен був сплатити на користь позивача орендні платежі та відшкодування комунальних витрат становить з січня по жовтень 2018, тобто до моменту повернення орендованого майна, яке відбулося у листопаді 2018.
Визначаючи розмір заборгованості з орендних платежів та відшкодування комунальних витрат, яка утворилася за вищевказаний період з січня по жовтень 2018 (включено), колегія суддів враховує наступне. 
Так, за розрахунком позивача, за відповідачем рахується заборгованість за січень 2018 у розмірі 149  082,92 грн, за лютий 2018 у розмірі 142787,65 грн, за березень 2018 у розмірі 130564 грн, за квітень 2018 у розмірі 109711,14 грн та 4986,07 грн, за травень 2018 у розмірі 65567,42 грн, за червень 2018 у розмірі 52979,47 грн, за липень 2018 у розмірі 20000 грн, за серпень 2018 у розмірі 41382 грн, за вересень 2018 у розмірі 41  438,49 грн, за жовтень 2018 у розмірі 30760,40 грн, за листопад 2018 у розмірі 26839,77 грн, за грудень 2018 у розмірі 27215,53 грн, за січень 2019 у розмірі 27433,25 грн, за лютий 2019 у розмірі 27707,58 грн та за березень 2019 у розмірі 27846,12.
Також, позивачем у розрахунку зазначено та враховано сальдо станом на 01.01.2018 у розмірі 175480 грн на користь Харчокомбінату Каховського РСТ та здійснені відповідачем оплати у загальному розмірі 772427,66 грн.
Отже, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості відповідача з орендних платежів та відшкодування комунальних витрат складає 329  354,15 грн. 
В той же час, відповідач стверджує, що не має заборгованості перед відповідачем, а навпаки, з його боку наявні переплата за договором у розмірі 144  899,69 грн (175480,31 грн – борг станом на 01.01.2018) за вирахуванням передплати у сумі 11000 грн та неврахованої раніше оплати за касовими документами у сумі 309  380 грн. 
З цього приводу колегія суддів зазначає таке. 
Так, у наявних матеріалах справи міститься складений та підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків станом на 12.03.2018 у відповідності до якого сальдо станом на 01.01.2018 становить 175  480,31 грн. Слід зазначити, що наявність даної заборгованості станом на 01.01.2018 не заперечується жодною зі сторін. 
На виконання умов договору, позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі наданих послуг за договором №1 від 01.11.2016, а саме: акт №1 від 25.01.2018 на суму 149082,92 грн, акт №2 від 22.02.2018 на суму 142787,65 грн, акт №3 від 26.03.2018 на суму 130564 грн, акт №4 від 23.04.2018 на суму 109711,14 грн, акт №4 від 26.04.2018 на суму 4986,07 грн, акт №4 від 25.05.2018 на суму 65567,42 грн, акт №5 від 25.06.2018 на суму 52979,47 грн, акт №5 від 25.07.2018 на суму 20000 грн.
Також, у наявних матеріалах справи містяться акти приймання-передачі наданих послуг №14 за серпень 2018 на суму 41382 грн, №9 за вересень 2018 на суму 41438,49 грн, за жовтень 2018 на суму 30760,40 грн, №04 за листопад 2018 на суму 26839,77 грн, №03 за грудень 2018 на суму 27215,53 грн, №04 за січень 2019 на суму 27433,25 грн, №02 за лютий 2019 на суму 27707,58 грн, №03 за березень 2019 на суму 27846,12 грн, які складенні та підписані позивачем в односторонньому порядку, підпису відповідача дані акти не містять. 
З приводу актів приймання-передачі наданих послуг №14 за серпень 2018, №9 за вересень 2018 та за жовтень 2018, які не підписані відповідачем, колегія суддів зазначає, що ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на що, не підписання таких актів відповідачем, не звільняє його від обов`язку здійснення оплати за такими актами. При цьому, судова колегія зауважує, що відповідачем не спростовано, із посиланням на відповідні докази, що відомості які містяться в даних актах є недостовірними, не відповідають дійсними обставинам справи, тощо. 
Щодо актів за листопад, грудень 2018 та січень, лютий, березень 2019, колегія суддів зазначає, що такі акти складені позивачем після повернення орендованого майна відповідачем, та відповідно, не входять до періоду заборгованості з орендних платежів та відшкодування комунальних витрат.
Відтак, за розрахунком суду апеляційної інстанції, загальна сума нарахувань з орендної плати та відшкодування комунальних витрат за період з січня по жовтень 2018, а також враховуючи наявну заборгованість станом на 01.01.2018, складає 964  739,87 грн.
Колегія суддів зауважує, що наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів на підтвердження перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів на виконання умов договору та здійснення оплати за спірний період. 
Разом з цим, частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 р. у справі №917/154/15.
У березні 2019 ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" звернулося з позовом до Харчокомбінату Каховського РСТ, в якому просило стягнути з останнього на свою користь 513968,57 грн надмірно сплачених орендних платежів та витребувати із чужого незаконного володіння відповідача майно.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" зазначило про безпідставне збереження Харчокомбінатом Каховського РСТ грошових коштів, надмірно сплачених позивачем у період часу з січня місяця 2018 року по серпень місяць 2018 року під час здійснення розрахунків за укладеним між сторонами договором оренди об`єкта нерухомості №1 від 01.11.2016, а також протиправністю відмови Харчокомбінату Каховського РСТ повернути належне ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" майно, встановлене останнім в орендованому на підставі зазначеного договору приміщенні.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.10.2019 у справі №923/162/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Як встановлено судом апеляційної інстанції по справі №923/162/19, сторонами було підписано низку актів приймання-передачі наданих послуг за договором №1 від 01.11.2016 на загальну суму 841 427,66 грн.
Згідно з наявними у матеріалах справи банківськими виписками по рахункам позивача ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" у період часу з січня місяця 2018 року по серпень місяць 2018 року на виконання договору №1 від 01.11.2016 перерахувало на користь Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства грошові кошти у загальній сумі 742427,66 грн, а саме:
-55748,99 грн (сплачено 29.12.2017, проведено банком 04.01.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за грудень 2017 за актом приймання-передачі наданих послуг №12 від 25.12.2017");
-20000 грн (09.01.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за грудень 2017 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №12 від 25.12.2017");
-50000 грн (12.01.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за грудень 2017 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №12 від 25.12.2017");
-70082,92 грн (01.02.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за січень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 25.01.2018");
-45000 грн (07.02.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за січень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 25.01.2018");
-25000 грн (12.02.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за січень 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 25.01.2018");
-22787,65 грн (22.02.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за лютий 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 22.01.2018");
-30000 грн (27.02.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за лютий 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 22.01.2018");
-30000 грн (12.03.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за лютий 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 22.01.2018");
-30000 грн (19.03.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за лютий 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 22.01.2018");
-30564 грн (04.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за березень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 26.03.2018");
-19700 грн (06.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за березень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 26.03.2018");
-80300 грн (06.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за березень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 26.03.2018");
-9000 грн (20.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за квітень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 23.04.2018");
-30000 грн (24.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за квітень 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 23.04.2018");
-20000 грн (26.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за квітень 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 23.04.2018");
-22711,14 грн (26.04.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за квітень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 23.04.2018");
-32986,07 грн (02.05.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за квітень 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 23.04.2018");
-20000 грн (11.06.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за травень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 25.05.2018");
-45567,42 грн (11.06.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за травень 2018 згідно з  актом приймання-передачі наданих послуг №4 від 25.05.2018");
-30000 грн (13.07.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за червень 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №5 від 25.06.2018");
-22979,47 грн (20.07.2018, призначення платежу "Сплата за оренду за червень 2018 згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №5 від 25.06.2018").
При цьому, як відзначено судом апеляційної інстанції, доводи ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" про те, що у період з 01.01.2018 по 31.08.2018 ним було перераховано відповідачеві 772427,66 грн не підтверджуються матеріалами справи. 
Отже, судом апеляційної інстанції у справі №923/162/19, за участю тих самих сторін встановлено, що ТОВ "ВП "Каховські ковбаси" за період з січня по серпень 2018 року на виконання договору №1 від 01.11.2016 перерахувало на користь Харчокомбінату Каховського РСТ грошові кошти у загальній сумі 742427,66 грн.
Жодних інших доказів, які б свідчили про оплату відповідачем орендних платежів та відшкодування комунальних витрат за період з січня по жовтень 2018 наявні матеріли справи не містять, а сторонами не надано. 
Колегія суддів зазначає, що посилаючись на наявність переплати та здійснення розрахунків з позивачем через касу підприємства, відповідач у порушення приписів ст. 74 ГПК України не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.
При цьому, судова колегія враховує те, що позивач заперечує обставини, на які посилається позивач, зокрема щодо здійснення розрахунків між сторонами та отримання грошових коштів від відповідача через касу. 
Щодо посилання суду першої інстанції та відповідача на акт звірки взаєморозрахунків станом на 12.03.2018 та відомості, які відображені у названому акті, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 05.03.2019 у справі №910/1389/18).
Так, колегія суддів зазначає, що відомості вказані у акті звірки взаєморозрахунків станом на 12.03.2018, зокрема щодо здійснення відповідачем оплати через банк та касу, не підтверджується первинними документами. 
З урахуванням наведеного, враховуючи відсутність у матеріалах справи інших первинних документів на підтвердження здійснення відповідачем оплати за договором у період з січня по жовтень 2018, колегією суддів враховуються лише ті платежі, які здійсненні відповідачем за період з січня по серпень 2018 року у загальній сумі 742427,66 грн, як то встановлено судом апеляційної інстанції у постанові по справі №923/162/19.
Таким чином,  загальна сума боргу з орендних платежів та відшкодування комунальних витрат, яка рахується за відповідачем за період з січня по жовтень 2018, а також враховуючи наявну заборгованість станом на 01.01.2018, складає 222  312,21 грн (964  739,87 - 742427,66) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Щодо заявлених позовних вимог про стягнення відшкодування вартості знищеного майна, яке було передане в оренду та вартість майна, яке не передавалось в оренду, але зникло з вини відповідача колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. 
Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками. 
Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.
Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. 
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. 
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У даному випадку, позивачем не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, які він вважає нанесеними йому у зв`язку із знищенням переданого в оренду майна.
З приводу посилання позивача на акт комісії від 09.11.2018 року, яким встановлена недостача обладнання, що передавалося в оренду ТОВ “ВП “Каховські ковбаси” за договором від 01.11.2016 року, колегія суддів зазначає, що такий акт, складений в односторонньому порядку посадовими особами позивача, а тому не може бути належним та допустимими доказом на підтвердження знищення майна, яке було передано в оренду, саме відповідачем. 
До того ж, у названому акті вказано про недоліки, виявлені під час огляду приміщень орендованих не тільки ТОВ "ВП "Каховські ковбаси", а й іншими підприємствами, зокрема підприємствами Ізобіліє Групп та Смарт Торг.
Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майно знищено з вини відповідача не надано, а наявні матеріли справи не містять. 
З огляду на наведене, судова колегія вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт знищення відповідачем майна яке було передане в оренду.
Щодо майна, яке не передавалось в оренду, але зникло з вини відповідача, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що таке майно взагалі перебувало в орендованих приміщеннях та не передавалось за договором оренди, а також не доведено вини відповідача у зникненні такого майна. 
Судова колегія критично ставиться до відомостей, які містяться у заявах свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки останні є працівниками Харчокомбінату Каховського РСТ, та за певних обставин можуть вважатися заінтересованими особами. До то ж зазначені заяви свідків жодним чином не підтверджують обставин втрати (знищення) майна саме з вини відповідача. 
З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відшкодування вартості знищеного майна, яке було передане в оренду на суму 88 512 грн та вартість майна, яке не передавалось в оренду, але зникло з вини відповідача на суму 9900 грн.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи сторін, що викладені в апеляційній скарзі та запереченнях, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом апеляційної інстанції, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 222  312 грн 21 коп заборгованості з орендної плати та комунальних послуг із прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині. 
З огляду на прийняття судом апеляційної інстанції рішення про задоволення позовних вимог, та з урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Херсонської області від 20.08.2020 по справі №923/653/19 скасувати частково, в іншій частині рішення залишити без змін, виклавши її у наступній редакції: 
«Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Каховські ковбаси" на користь Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства 222  312 грн 21 коп заборгованості з орендної плати та комунальних послуг та 3334 грн 65 коп судового збору за подання позовної заяви. 
В решті позову відмовити».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Каховські ковбаси" на користь Харчокомбінату Каховського районного споживчого товариства 5001 грн 97 коп судового збору за подання апеляційної скарги. 
Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                Мишкіна М.А.