ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  912/354/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Кібенко О.Р., Кондратова І.Д., 
за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:
позивача - Салюка С.М..
відповідача - Єлисеєва Є.В., Севрука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фінпрофіль»

на рішення Господарського суду Кіровоградської області
(суддя - Вавренюк Л.С.)
від 07.08.2020
та постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий - Білецька Л.М., судді - Вечірко І.О., Парусніков Ю.Б.)
від 10.11.2020,

за позовом Приватного підприємства «Л-Транс»
до Приватного акціонерного товариства «Фінпрофіль»
про стягнення 2 115 923,70 грн та розірвання контракту                   

В С Т А Н О В И В:

у січні 2020 року ПП "Л-Транс" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до ПрАТ "Фінпрофіль" про розірвання контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 та стягнення 2 115 923,70 грн, з яких 2 036 718,00 грн попередньої оплати, 79 205,70 грн штрафу. 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за контрактом № S-77/2018 від 27.12.2018 щодо виготовлення та поставки позивачу обладнання. 

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.08.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2020, позов задоволено. 

Розірвано контракт № S-77/2018 від 27.12.2018 між ПП "Л-Транс" та ПрАТ "Фінпрофіль". Стягнуто з ПрАТ "Фінпрофіль" на користь ПП "Л-Транс" 2 036 718,00 грн попередньої оплати, 79 205,70 грн штрафу, 33 840,86 грн судового збору та 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків про порушення відповідачем істотних умов контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 щодо поставки обладнання, що є підставою для його розірвання та повернення позивачу здійсненої ним попередньої оплати.

У грудні 2020 року ПрАТ "Фінпрофіль" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Вказує, що судами попередніх інстанцій не було враховано висновків щодо застосування статті 651 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №922/2216/19, від 07.08.2018 у справі №910/22259/17, від 14.08.2018 у справі №910/22454/17, від 28.08.2018 у справі №910/20932/17, від 02.10.2018 у справі №910/21033/17, від 16.10.2018 у справі №910/3568/18, від 19.02.2019 у справі №910/4427/18, від 03.12.2019 у справі №910/5001/19, від 10.12.2019 у справі №926/1557/18, від 27.11.2018 у справі №912/1385/17. Крім того, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано висновків щодо застосування статті 188 Господарського кодексу України та    статті 231 Господарського процесуального кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №916/569/18.

Стверджує, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 10 частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», статті 10 Конституції України у подібних правовідносинах відсутній.

На переконання ПрАТ "Фінпрофіль" судом першої інстанції порушено вимоги ст. ст. 27, 29 ГПК України щодо територіальної підсудності справи. 

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає постанову апеляційного суду  та рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. Доводи, викладені у відзиві, зводяться до обґрунтованості оскаржуваних у справі судових рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судових рішень (п. п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 27.12.2018 між Приватним акціонерним товариством "Фінпрофіль" (постачальник) та Приватним підприємством "Л-Транс" (покупець) укладено контракт № S-77/2018, за п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених технічними завданнями (додаток №1) виготовити та поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити обладнання, згідно з специфікацією: стан згинальний для виготовлення профілів типу СГ, зав. № 526, рік виготовлення 2019, с ЧПУ, маркування СГ, в кількості 1 комплект, ціна з ПДВ 2 263 020,00 грн.    
   
Згідно з пунктом 2.1 контракту сторони погодили, що оплата за поставку обладнання за цим контрактом покупець проводить згідно з графіком: 
- 40% від вартості обладнання, зазначеного в пункті 1.1, покупець оплачує протягом 20 календарних днів після підписання контракту, а саме 905 208,00 грн включаючи ПДВ в розмірі 150 868,00 грн (п. 2.1.1 контракту);
- 30% від вартості обладнання, зазначеної в пункті 1.1 покупець оплачує протягом 60 календарних днів після підписання контракту, а саме 678 906,00 грн включаючи ПДВ в розмірі 113 151,00 грн (п. 2.1.2 контракту);       
- 20% від вартості обладнання, зазначеної в пункті 1.1, покупець оплачує протягом 105 календарних днів після підписання контракту, а саме 452 604,00 грн включаючи ПДВ в розмірі 75 434,00 грн (п. 2.1.3 контракту);       
- 5% від вартості обладнання, зазначеної в пункті 1.1, покупець оплачує протягом 5 календарних днів після підписання акту випробувань на промисловій базі постачальника, а саме 113 151,00 грн включаючи ПДВ в розмірі 18 858,50 грн (п. 2.1.4 контракту);
- 5% від вартості обладнання, зазначеної в пункті 1.1, покупець оплачує протягом 5 календарних днів після підписання акту виконання шеф-монтажних робіт на промисловій базі покупця, а саме 113 151,00 грн включаючи ПДВ в розмірі 18 858,50 грн (п. 2.1.5 контракту). 

Відповідно до пункту 2.2 контракту оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника. 

Згідно з пунктом 2.3 контракту  його загальна вартість складає 2 263 020,00 грн включаючи ПДВ в розмірі 377 170,00 грн, що на момент підписання контракту становить еквівалент 82 986,00 доларів США. Якщо курс гривні до долару США на день платежу зміниться в порівнянні з курсом на день укладення контракту, то відповідно зміниться ціна контракту та сума платежу. 

У пункті 3.1 контракту сторони погодили, що строк поставки обладнання складає -140 календарних дня з дня внесення оплати в розмірі 40% від вартості обладнання, а саме 905 208,00 грн, включаючи ПДВ в розмірі 150 868,00 грн, згідно з пунктом 2.1.1 статті 2 контракту. 

В разі затримки покупцем строку сплати платежів, постачальник має право відкласти час поставки на відповідну кількість днів без яких-небудь санкцій (запізнення будуть підсумовуватися, якщо такі будуть за декількома платежами. 

Сторони у договорі передбачили порядок випробування обладнання. 

Після виготовлення обладнання протягом трьох робочих днів постачальник направляє факсом або електронною поштою повідомлення про готовність обладнання до випробувань та здачі - прийманні на території постачальника. В повідомленні повинні бути зазначені дата, час та місце проведення випробувань та здачі-приймання обладнання. 

Постачальник зобов`язаний письмово повідомити покупця електронною поштою, зазначеною в контракті, про готовність провести контрольні випробування та здачу-приймання обладнання не менш ніж за 7 робочих днів до дати проведення. 

У разі неявки покупця в зазначену дату постачальник вправі перенести час випробувань та здачі-приймання обладнання і призначити іншу дату з відповідним збільшенням строку поставки, про що зобов`язується повідомити покупця електронною поштою, зазначеною в контракті (п. 3.2 контракту).

Після закінчення випробувань сторони підписують акт випробувань обладнання на території постачальника. Акт випробувань не є документом, що підтверджує здійснення поставки обладнання згідно з умовами контракту.

Документом, що підтверджує здійснення поставки обладнання згідно з умовами контракту є підписання акту приймання-передачі обладнання сторонами на території постачальника (п. 3.3 контракту).

В разі вмотивованої відмови покупця від  підписання акту випробувань, сторонами складається двосторонній протокол з переліком необхідних доопрацювань та строків їх усунення. Вмотивованою відмовою визнається відмова, підставою для якої є встановлена двостороннім протоколом невідповідність обладнання вимогам технічної документації, доданої до обладнання та/або технічному завданню (додаток № 1) (п. 3.4 контракту).
                  
За умовами пункту 3.6 контракту постачальник зобов`язався поставити товар покупцю на умовах DAP-2006, Україна, м. Кропивницький, вул. Покровська, 50, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів "Інкотермс-2010", тобто товар має бути передано покупцю за його місцезнаходженням. 

Відповідно до п. 10.1 контракту він вважається укладеним та вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань сторонами. 

Контракт підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін. 

Відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру на оплату № 1 від 09.01.2019 на суму 905 208,00 грн.

На виконання умов контракту ПП "Л-Транс" згідно з виставленим рахунком-фактурою ПрАТ "Фінпрофіль" здійснив оплату за поставку обладнання, що підтверджується платіжним дорученням № 70 від 11.01.2019 на суму 905 208,00 грн з ПДВ 150 868,00 грн, платіжним дорученням № 262 від 27.02.2019 на суму 678 906,00 грн з ПДВ 113 151,00 грн та платіжним дорученням № 342 від 17.04.2019 на суму 452 604,00 грн з ПДВ 75 434,00 грн. 

Оскільки ПП "Л-Транс" 11.01.2019 оплатило 40% від вартості обладнання, а саме  - 905 208,00 грн згідно з пунктом 2.1.1 контракту, відповідач зобов`язаний був виготовити та поставити обладнання в строк до 01.06.2019 відповідно до положень пункту 3.1 контракту. 

Матеріали справи не містять доказів поставки обладнання згідно з контрактом.

У 2019 році між постачальником і покупцем велось листування щодо виконання умов контракту та неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної поставки обумовленого цим контрактом обладнання (а.с. 70-100, т. 1). 

З вказаного листування судами встановлено, що постачальник не в змозі виготовити та поставити покупцю обумовлене контрактом обладнання. Постачальник також зазначає, що неможливо виконати технічне завдання.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.3, 3.4 контракту після виготовлення обладнання воно має бути випробувано. За результатами сторони повинні підписати акт випробування обладнання на території постачальника, який не є доказом здійснення поставки виготовленого обладнання. В той же час, якщо покупець відмовляється від підписання акта випробувань має бути складено двосторонній протокол з перерахуванням доопрацювань та строків їх усунення. 

Матеріали справи містять підписані сторонами протоколи невідповідності і виявлених дефектів при випробуванні від 26.09.2019, 12.11.2019 та 04.12.2019, які свідчать про те, що виготовлене відповідачем обладнання не відповідає умовам контракту, а саме - тому технічному завданню, яке є невід`ємною частиною цього контракту.

У вказаних протоколах сторони в п. 2 узгодили, що постачальник перед запрошенням покупця на остаточне прийняття обладнання самостійно проведе прийняття усіх профілів і наддасть фотозвіт з офіційним письмовим запрошенням. 

Зі змісту листів № 260 від 10.12.2019 та № 267 від 18.12.2019, які направлені постачальником на адресу ПП "Л-Транс" судами встановлено, що ПрАТ "Фінпрофіль" запрошує позивача для здійснення приймання обладнання, яке може бути виготовлене лише за умови підписання нової карти розкрою та поставки стороною покупця не менше 18 погонних метрів штрипса для профіля 60х60х60. Вказане свідчить, що відповідачем самостійно не проведено прийняття усіх профілів та, відповідно, будь-який фотозвіт покупцю не надано.        

Наведені обставини вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а також від повернення позивачу сплаченої суми коштів, що призвело до звернення позивача до суду з метою захисту прав та порушених інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільний кодекс України).

Положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи не містять доказів передачі відповідачем замовленого обладнання позивачу та повернення позивачу суми сплаченої ним попередньої оплати за контрактом № S-77/2018 від 27.12.2018.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком судів передніх інстанцій, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 2 036 718,00 грн підлягала задоволенню.

Предметом розгляду суду були також вимоги про розірвання контракту № S-77/2018 від 27.12.2018.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 

Отже про розірвання договору в порядку частини першої статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про розірвання договору передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін. При цьому на розгляд суду можуть передаватися вимоги про розірвання договору не з будь-яких підстав, а у випадках, передбачених законом або договором.

Підставами для розірвання договору, передбаченими законом, є: 
- істотне порушення договору його стороною (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України), 
- істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (статті 652 Цивільного кодексу України), 
- інші випадки, встановлені договором або законом (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Правовими підставами позовної вимоги про розірвання контракту позивач визначив статтю 651 Цивільного кодексу України та послався як на підстави для розірвання контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 на істотне порушення відповідачем умов контракту.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка істотності порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. 

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина сторони, що припустилася порушення договору, (як суб`єктивний чинник) не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. 

Надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто суди повинні встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. 

Судами встановлено, що невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки обладнання за контрактом № S-77/2018 від 27.12.2018, виготовлення його з порушенням умов цього контракту, істотно порушує зазначений контракт, внаслідок чого ПП "Л-Транс" значною мірою позбавляється того, на що воно розраховувало при його укладенні. Зокрема, це призводить до додаткових витрат, а також до того, що таке обладнання позивач не зможе використати за його призначенням, а саме  - для виготовлення сонячних батарей.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо розірвання контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 є обґрунтованими, оскільки невиконання відповідачем умов щодо поставки обумовленого сторонами та визначеного у специфікації обладнання є істотним порушенням умов спірного контракту № S-77/2018 від 27.12.2018, позивач не зможе використати результати договору.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 визначено, що у разі, якщо обумовлені в п. 3.1 строки поставки порушено з вини постачальника, постачальник сплачує покупцю штрафні санкції в розмірі 0,1% від вартості недопоставленого обладнання за кожен день затримки, при цьому загальна сума штрафу не повинна перевищувати 3,5% вартості контракту. 

З огляду на встановлені судами обставини порушення відповідачем строків поставки обладнання з ПрАТ "Фінпрофіль" підлягає стягненню штраф за умовами п.  5.2 контракту № S-77/2018 від 27.12.2018.

З матеріалів справи та оскаржуваних рішень вбачається, що судами були вчинені необхідні дії з перевірки суми позовних вимог в цій частині та виявлено, що розмір штрафу за кількість днів затримки поставки обладнання перевищує обумовлений сторонами граничний його розмір, з ПрАТ "Фінпрофіль" підлягають стягненню 79 205,70 грн штрафу (3,5 % від вартості контракту).

Враховуючи вищевикладене, господарські суди дійшли правильного висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 2 036 718,00 грн, 79 205,70 грн штрафу, розірвання контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 є обґрунтованими.

За твердженням скаржника судами попередніх інстанцій не було враховано висновків щодо застосування статті 651 Цивільного кодексу України  у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №922/2216/19, від 07.08.2018 у справі №910/22259/17, від 14.08.2018 у справі №910/22454/17, від 28.08.2018 у справі №910/20932/17, від 02.10.2018 у справі №910/21033/17, від 16.10.2018 у справі №910/3568/18, від 19.02.2019 у справі №910/4427/18, від 03.12.2019 у справі №910/5001/19, від 10.12.2019 у справі №926/1557/18, від 27.11.2018 у справі №912/1385/17, від 27.08.2019 у справі №916/569/18, статті 188 Господарського кодексу України та    статті 231 Господарського процесуального кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №916/569/18.

Верховний Суд, проаналізувавши вказані постанови, висновки, в яких, на думку скаржника, не було враховано судами при ухваленні оскаржуваних рішень, встановив, що застосування судами попередніх інстанцій норм права в оскаржуваних рішеннях не суперечить жодному з вказаних скаржником висновків суду касаційної інстанції. Застосування судами статті 651 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України у вказаних справах залежало від обставин встановлення судами навності/відсутності фактів істотного порушення сторонами умов укладених ними договорів.   

Посилаючись на наведені постанови Верховного Суду скаржник ні у касаційній скарзі, ні у заяві про усунення недоліків касаційної скарги жодним чином не обґрунтовує суперечність рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.08.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2020 висновкам касаційного суду саме у правозастосуванні відповідних норм права, а вдається до спонукання суду касаційної інстанції здійснити переоцінку доказів у справі щодо обставин поставки обладнання за контрактом № S-77/2018 від 27.12.2018 і встановити по новому фактичні обставини справи, визнавши доведеність відповідачем факту належного виконання ним контракту № S-77/2018 від 27.12.2018, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції відповідно до статті 300 ГПК України.

Стосовно доводів скаржника про порушення судом вимог ст. ст. 27, 29 ГПК України (правил територіальної юрисдикції) необхідно зазначити таке. 

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до п. 3.6 контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 постачальник зобов`язаний поставити товар покупцеві на умовах DAP - 25006, України м. Кропивницький вул. Покровська 50, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів «Інкотермс-2010». 

Постачальник проводить шефмонтаж відвантаженого обладнання на території покупця (п. 3.13 контракту).

Наведенні умови контракту свідчать, що обладнання мало бути поставлено у м. Кропивницький та змонтовано на території ПП «Л-Транс», місцезнаходження якого у м. Кропивницький. Відповідно, умови контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 передбачають місце виконання контракту у м. Кропивницький.

За таких обставин розгляд справи Господарським судом Кіровоградської області був вчинений без порушень правил територіальної юрисдикції.

Посилання скаржника на відсутність у матеріалах справи перекладу  контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 державною мовою України відхиляються Верховним Судом, оскільки матеріалами справи підтверджується дослідження судами контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 та його умов, оцінка контракту з урахуванням приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України на предмет належності та допустимості як доказу у справі. 

Нормативно-правові акти, на які посилається скаржник (ГПК України, Закон України "Про судоустрій та статус суддів", Закон України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України) визначають українську мову як державну мову та встановлюють обов`язок суддів використовувати державну мову у судочинстві, оскільки господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Проте, скаржник помилково ототожнює мову процесуальних документів, які мають складатись українською мовою (як то заяви/апеляційні та касаційні скарги, які подаються з боку учасників справи до суду) з мовою договорів, які укладаються між суб`єктами господарювання та є письмовими доказами наявності між сторонами певних правовідносин. 

У разі необхідності перекладу контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 на державну  мову України з підстав наявності у відповідача труднощів у розумінні змісту умов підписаного ним же контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 викладеного російською мовою ПрАТ «Фінпрофіль» мало право подавати до суду заяву/клопотання про необхідність перекладу контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 або про залучення до справи перекладача, чого зроблено не було. 

Аргументи скаржника щодо відсутності перекладу контракту № S-77/2018 від 27.12.2018 державною мовою України жодним чином не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про істотне порушення ПрАТ «Фінпрофіль» контракту № S-77/2018 від 27.12.2018, що і стало підставою задоволення позову. 

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129  ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.  

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фінпрофіль» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.08.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі за № 912/354/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Л. Стратієнко

Судді                                                                                                  О. Кібенко

    І. Кондратова