Справа № 442/7144/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 33/811/312/21                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА

09 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2020 року, 
в с т а н о в и в:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
       На згадану постанову 26 лютого 2021 року правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, мотивуючи тим, що не зміг вчасно подати апеляційну скаргу враховуючи те, що в Україні запроваджено карантин у зв`язку із поширенням гострої распіраторної хвороби COVID-19, що не давало йому змоги скористатися професійною правовою допомогою. 
       Так, згідно положень ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.
       Як вбачається з матеріалів справи, правопорушник був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції та давав пояснення з приводу обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього за ч.1 ст. 130  КУпАП.
       Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що правопорушник ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористався таким.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що  правопорушнику ОСОБА_1  слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, 
п о с т а н о в и в:
відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в поновлені строку апеляційного оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2020 року. 
       Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 . 
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.