П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3248/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі – відповідач, Миколаївське обласне відділення ФСЗІ ), звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» (далі – відповідач, ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС»), в якому просив стягнути з товариства на користь Миколаївського обласного відділення ФСЗІ загальну суму заборгованості 54 421, 37 грн., з яких: адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 53 228, 57 грн. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 1 192, 80 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до  ч.3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» №875-ХІІ від 21.03.1991 р., підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.
Також позивач зазначав, що починаючи з лютого місяця 2019 року у ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» відбулось збільшення чисельності штатних працівників, однак товариство після збільшення кількості штатних працівників не створило жодного робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Крім того, відповідно до листа Новоодеської районної філії МОЦЗ від 30.07.2020 року № 06-853/03 товариством з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» звіт форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» до Новоодеської районної філії МОЦЗ був поданий лише 02.12.2019 року. Отже, у 2019 році у період з лютого по листопад 2019 року (включно) відповідач не подавав до центру зайнятості звітності форми № 3-ПН «Інформацію про попит на робочу силу (вакансії)», в тому числі про створенні робочі місця для працевлаштування людей з інвалідністю та про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця людей з інвалідністю, у зв`язку з чим до товариства застосована адміністративно-господарська санкція, а в результаті її несвоєчасної сплати нарахована пеня.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів -  задоволено.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів загальну суму заборгованості 54 421, 37 грн., з яких: адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 53 228, 57 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 1 192, 80 грн.

В апеляційній скарзі, ТОВ "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.06.2018 року у справі № 806/1368/17 зазначив, що суд першої інстанції не врахував той факт, що товариство з дати створення робочого місця подало звітність форми № 3-ПН, а тому, відповідно, виконало обов`язок щодо своєчасного звітування про попит на робочу силу. Крім того, апелянт наголошував на тому, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. Такий обов`язок покладено на державну службу зайнятості, однак жодної особи з інвалідністю центром зайнятості до товариства не направлялося. 
Позивач, Миколаївське обласне відділення ФСЗІ, у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги ТОВ "АГРІ ТРАНС СІСТЕМС", у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги товариства відмовити, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року – залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ " АГРІ ТРАНС СІСТЕМС " зареєстровано в статусі юридичної особи 01.11.2018 року. Основним видом діяльності товариства є вантажний автомобільний транспорт.
У січні 2019 кількість працівників ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» збільшилась до 16 осіб. 
ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» листом від 28.02.2019 року повідомило Новоодеську району філію Миколаївського обласного центру зайнятості, що у зв`язку із збільшенням кількості штатних працівників та необхідності дотримання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого ст. 19 Закону №875, поки що не має вільних робочих місць, але має намір працевлаштувати осіб з інвалідністю, для чого просить центр зайнятості направляти до ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» осіб з інвалідністю.
В липні 2019 року товариство подало форму звітності №10-ПІ, відповідно до якої загальна кількість працівників за 2019 року складала 21 особу, з яких норматив - 1 особа з інвалідністю. 
Також судом встановлено, що в грудні 2019 року ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» подало до Миколаївського обласного центру зайнятості звіт № 3-ПН про наявність вакансій за формою та інформацію про попит на робочу силу (вакансії), у яких відображено наявність вакансій, із зазначенням працевлаштування осіб з інвалідністю. 
02 грудня 2019 року ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» влаштував особу з інвалідністю ОСОБА_1 на посаду підсобного працівника.
За розрахунком позивача, виходячи з середньооблікової кількості штатних працівників, відповідач у 2019 році мав працевлаштувати 1 особу з інвалідністю. 
За невиконання вказаного нормативу позивач нарахувало 53 228, 57 грн. адміністративно-господарських санкцій та 1192, 80 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, що в сумі становить 54 421, 37 грн. 
Дані платежі ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» в добровільному порядку не сплачені, що стало підставою звернення Фонду до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що товариством було допущено неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме: обов`язок щодо подання звіту за формою № 3-ПН про наявність вакансій для осіб з інвалідністю державній службі зайнятості у 2019 році, відповідачем виконано лише в грудні місяці, в той час як виникнення обов`язку відбулося у лютому 2019 року, з моменту збільшення середньооблікової кількості штатних одиниць. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не було вжито необхідних заходів для недопущення правопорушення у сфері господарювання, а тому він не може бути звільнений від санкцій за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (зі змінами), який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (надалі – Закон № 875-XII) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Отже, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту осіб з інвалідністю шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця осіб з інвалідністю та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для осіб з інвалідністю належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов`язку працевлаштування осіб з інвалідністю.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів (частина перша).
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга).
Відповідно до частини четвертої цієї статті адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Приписами ч.3 ст. 217 Господарського кодексу України встановлено, що крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.
Згідно ч. 4 ст. 217 Господарського кодексу України господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Отже, адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця, передбачені Законом №875-XII, є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення, і підлягають застосуванню у разі, якщо суб`єкт господарювання не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 цього Закону забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно ч. 3 ст. 18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316 "Про затвердження форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" затверджено форму звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".
Згідно приписів пункту 5 Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316, форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Таким чином, звіт за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і, водночас, запитом про направлення на підприємство для працевлаштування.
Слід зазначити, що періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Вимог щодо повторного подання звіту за формою №3-ПН з інформацією про наявність тієї самої вакансії Порядком не передбачено.
Однак, неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, а саме неподання звітів за формою №3-ПН про наявність вакансій для осіб з інвалідністю державній службі зайнятості є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17, від 20.05.2019 у справі № 820/1889/17.
Згідно матеріалів справи, на підтвердження факту вжиття належних заходів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю товариство вказало, що листом від 28.02.2019 року ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» повідомило Новоодеську району філію Миколаївського обласного центру зайнятості, що у зв`язку із збільшенням кількості штатних працівників та необхідності дотримання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого ст. 19 Закону №875, поки що не має вільних робочих місць, але товариство має намір працевлаштувати осіб з інвалідністю, для чого просить центр зайнятості направляти до товариства осіб з інвалідністю.
В липні 2019 року подано форму звітності №10-ПІ, відповідно до якої загальна кількість працівників за 2019 року складала 21 особу, з яких норматив - 1 особа з інвалідністю. 
Разом з тим, відповідно до листа Новоодеської районої філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 30.07.2020 року №06-853/03 звіт форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» до служби зайнятості відповідачем подано лише 02.12.2019 року.
Слід зазначити, що Порядком подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" передбачено, що форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Водночас, слід також враховувати, що виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавцем полягає рівною мірою у виконанні ним таких активних дій: - виділення та створення робочих місць; - надання державній службі зайнятості інформації; звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Такі активні дії є обов`язком роботодавця, які мають виконуватись у належний спосіб та у строки, встановлені чинним законодавством.
На підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування.
А тому, обов`язок відповідача щодо повідомлення у 2019 році державну службу зайнятості про наявність вакансії для працевлаштування особи з інвалідністю вважався б виконаним шляхом подання вищезазначеного звіту до державної служби зайнятості з лютого 2019 року.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що будучи зобов`язаним створити 1 робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю в лютому 2019 року, ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» не вжило заходів щодо досягнення відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників за місяць, так як вищезазначеними нормами чітко регламентовано, що форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту па робочу силу (вакансії), тобто обов`язок зі створення та повідомлення про наявність вільних робочих місць у відповідній кількості виникає у роботодавця виходячи саме з середньооблікової чисельності штатних працівників, а не з будь-яких інших показників або в будь-який час за бажанням роботодавця.
Таким чином, звернення товариства до державної служби зайнятості із звітом форми № 3-ПН лише 02.12.2019 року свідчить про порушення вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05.12.2016 року № 1476), що полягає у не створенні робочих місць для осіб з інвалідністю та у неналежному інформуванні центру зайнятості про попиту на робочу силу(вакансії) з лютого 2019 року в кількості 1 робочого місця, що є підставою для застосування адміністративно - господарських санкцій.
З урахуванням викладеного, обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за несплату цих санкцій відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Доводи апеляційної скарги із посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.06.2018 року у справі № 806/1368/18, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду касаційної інстанції стосувалися питання щодо відсутності обов`язку у підприємства щомісячно подавати звіти №3-ПН, з огляду на те, що такий обов`язок був встановлений Законом України «Про зайнятість населення № 803-ХІІ від 01.03.1991р. та який втратив чинність з 01.03.2013 року. 
Крім того, посилання апелянта на те, що товариство у грудні 2019 року подало звіт форми №3-ПН та працевлаштувало у грудні особу з інвалідністю, колегія суддів не приймає, оскільки вищезазначений звіт до державної служби зайнятості товариство мало подати у лютому 2019 року, тобто після створення та відкриття вакансії після збільшення середньооблікової чисельності штатних одиниць.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апелянтом не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що товариством виконано норматив  працевлаштування на підприємстві осіб з інвалідністю.
Отже, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для визнання, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» – залишити без задоволення. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року по справі за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» про стягнення заборгованості  – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 18.02.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.