ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року	Львів	Справа № 380/5892/20 пров. № А/857/1544/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.
з участю секретаря судового засідання                           Максим Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Костецьким Н.В. у м. Львові о 10 год. 20 хв. у справі № 380/5892/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові про скасування припису 
                                                            В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 23.01.2020 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.01.2020 року відповідач виніс припис про усунення виявлених порушень, шляхом приведення об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану. У приписі вказано, що позивачка здійснила розширення квартири за рахунок влаштування консольного балкону та дверного отвору замість віконного в зовнішній стіні з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції будинку.
Позивачка вважає, що цей припис є протиправним, оскільки балкон про який йде мова у приписі передбачений технічним паспортом, а дозвіл на облаштування балкону позивачці надав попередній власник квартири ВАТ ЛВВТП «Прогрес», ще до приватизації цієї квартири. Крім того, позивачка вважає, що проведені нею будівельні роботи по облаштуванню балкону не відносяться до робіт, що потребують дозвільних документів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 23.01.2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити дії щодо усунення виявлених порушень шляхом приведення об`єкту самовільного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові судовий збір в розмірі 840,80 грн 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. 
Таку позицію відповідач пояснює тим, що проведеною перевіркою встановлено, що в грудні 2019 року позивачка провела реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону розміром 1.16м.х 5.92м. з втручання в несучі та огороджувальні конструкції даного житлового будинку, а також влаштовано дверний отвір на місці віконного в зовнішній стіні для виходу з приміщення кухні вказаної квартири на зазначений балкон. Клас наслідків об`єкта будівництва СС2.  В єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції не взяв цю інформацію до уваги, внаслідок чого прийняв неправильне рішення.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 23.01.2020 року, на підставі звернення голови ОСББ «Плужника 3», відповідач провів позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 ».
За результатами перевірки відповідач склав акт № 21-пп від 23.10.2020 року, у якому зафіксував те, що позивачка в грудні 2019 року провела реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону розміром 1,16 м х 5,92 м. (за внутрішніми обмірами), з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку, а також влаштовано дверний отвір на місці віконного в зовнішній стіні для входу з приміщення кухні вказаної квартири на зазначений балкон, без проектної та дозвільної документації, а саме дозволу органу державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт. 
23.01.2020 року відповідач виніс припис, на підставі якого зобов`язав позивачку вчинити дії щодо усунення виявлених порушень шляхом приведення об`єкта самовільного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , лише 22.03.2017 року, проте реконструкція вказаної квартири проведена до набуття позивачкою права власності на квартиру. До складу квартири належить балкон площею 2,2 кв.м, що є частиною загальної площі квартири, на яку зареєстровано право власності у березні 2017 року. З кухні квартири, відповідно до технічного паспорта, станом на лютий 2017 року був влаштований дверний отвір для виходу на балкон. За основі цих обставин суд зробив висновок про відсутність порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності збоку позивачки та задовольнив позов.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил, у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступні правові норми.
Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі – Порядок № 553) посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.
Пунктом 11 Порядку № 553 визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, зокрема:
залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;
одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.
Відповідач за результатами перевірки встановив те, що позивачка провела реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з розширенням за рахунок влаштування консольного балкону розміром 1,16 м х 5,92 м. (за внутрішніми обмірами), з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку, з влаштуванням дверного отвору на місці віконного в зовнішній стіні для входу з приміщення кухні вказаної квартири на зазначений балкон, консольної плити, огородження, накриття та скління балкону, встановлено віконно-дверний блок на місці віконного в приміщенні кухні. 
При цьому відповідач встановив, що на час проведення перевірки за вищевказаною адресою будівельні роботи не проводились. 
Однак, відповідач окрім акта перевірки, не надав інших доказів, які стверджують про порушення позивачкою будівельних норм і правил.
Натомість, апеляційний суд дослідивши технічний паспорт від 27 лютого 2017 року, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», на квартиру АДРЕСА_2 , встановив те, що загальна площа квартири становить 36,4 кв. м., житлова площа – 17,5 кв. м., до складу квартири належить балкон розміром 2,2 кв.м. На плані квартири відображено дверний отвір з кухні на балкон. 
Таким чином віконно-дверний отвір з кухні на балкон передбачений технічним паспортом, а тому твердження відповідача про те, що віконно-дверний отвір з кухні на балкон влаштований самостійно позивачкою з втручанням в несучі конструкції будинку є безпідставні.
Згідно із п. 1 та 4 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №406, до такого входять роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, – щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних прорізів.
З огляду на цю норму, огородження, накриття та скління балкону, не потребує дозволу на виконання будівельних робіт, якщо будівельні роботи проводяться в межах існуючих розмірів балкону, без втручання в несучі та огороджувальні конструкції будинку.
Апеляційний суд вважає, що відповідач не довів те, що огородження, накриття та скління балкону проведене не в межах площі балкону, з втручання в несучі та огороджувальні конструкції балкону, оскільки не надав доказів, які свідчать про цей факт.
Отже, твердження відповідача з цього приводу є безпідставні.
Крім цього, відповідач не довів того, що саме позивачка у справі провела вказані будівельні роботи, оскільки позивачка приватизувала квартиру АДРЕСА_2 у лютому 2017 року, а до того часу ця квартира належала ВАТ ЛВВТП «Прогрес». Відповідач не надав доказів в який саме час проведені будівельні роботи та хто їх провів.
З наведеного слідує, що оскаржений припис прийнятий без повного з`ясування обставин виявленого відповідачем порушення та доказів, що їх підтверджують. 
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку апеляційного суду, відповідач не довів правомірності прийнятого ним припису. 
На основі наведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржений припис відповідача є протиправними та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 380/5892/20 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
Повний текст постанови складений  23.02.2021 року