ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/334/21 Справа № 205/8729/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ільїна Артема Михайловича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 28 жовтня 2020 року о 03 годині 40 хвилин рухаючись в м. Дніпрі по пров. Паруснму, 8, керував автомобілем “ВАЗ 21093”, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, та відмовився на законну вимогу поліцейський пройти в установленому порядку порядку медичний огляд на встановлення стану сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Свої апеляційні вимоги адвокат обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, були порушені норми процесуального та матеріального права. Сторона захисту звертає увагу на незгоду ОСОБА_1 з судовим рішенням, зазначається, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, підстав для зупинки не було, протокол складено безпідставно.
Захисником наголошується на тому, що ОСОБА_1 самостійно завернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, в підтвердження чого надав суду звіт про результати медичного огляду, відповідно якого у нього ознак сп`яніння виявлено не було, однак судом цей звіт залишений поза увагою. 
Разом з цим, апелянт наголошує на тому, що суд безпідставно послався на покази свідків без їх особистого допиту у суді, в той час як пояснення свідків не містять відомостей про самопочуття ОСОБА_1 та про наявність або ж відсутність у нього ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння, адреси вчинення правопорушення. 
Також, на думку адвоката, матеріали справи не місять відомостей про доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, належного документування відмови та відсторонення його від керування транспортного засобу.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Ільїн А.М. підтримали вимоги апеляційної скарги, повторили доводи, викладені в ній, просили задовольнити апеляційну скаргу. 
Вислухав ОСОБА_1 та його адвоката, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, вважаю апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови були дотримані.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з посиланням на недоведеність його відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, є безпідставними.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 129220 від 28.10.2020 року, який складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, і де викладені обставини інкримінованого адміністративного правопорушення, який також має підписи свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де останні підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння; рапортом командира взводу 2 роти 4 батальйону 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 28.10.2020, в якому викладено, що 28.10.2020 року по вул. Парусній, 8 у м. Дніпрі зупинено автомобіль за порушення ПДР під керуванням ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. 
Посилання в апеляції, що письмові покази вказаних свідків не є допустимими доказами, оскільки вони не були допитані безпосередньо у суді, є безпідставними, оскільки за приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється відсутність чи наявність адміністративного правопорушення та винність даної особи.
За вказаною нормою закону ці дані встановлюються, у тому числі і поясненнями свідків. 
Підстав ставити під сумнів достовірність письмових показів свідків у справі не встановлено, в той час як вони узгоджуються з іншими доказами у справі.
Наведені пояснення свідків в сукупності з іншими доказами підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом від проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що в сукупності утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, який полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
       Доводи апеляції, що ОСОБА_1 не був в стані наркотичного сп`яніння і не мав таких ознак з посилання на наданий ним звіт про тестування на встановлення факту вживання психотропних речовин виданий ТОВ клініка “МАДАКОМ” 28.10.2020 року, є неприйнятними, оскільки цей звіт складений товариством, яке не належить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, що передбачено вимогами ст. 266 КУпАП. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Окрім того, даний звіт не відповідає формі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який видається на підставі акта медичного огляду, форма якого і порядок проведення огляду передбачений відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України “Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” від 09.11.2015 № 1452/735.
За ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Враховуючи наведене, наданий зазначений вище звіт ТОВ клініка “МАДАКОМ” 28.10.2020 року є неналежним і недопустимим доказом, оскільки отриманий не у відповідності вимогам ст. 266 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом само по собі не спростовують висновку суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді оскаржуваної постанови судді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Таким чином, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Ільїна Артема Михайловича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко