УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3204/20 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В. 
Категорія 96 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів: Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря судового засідання Пеклін Л.О.
без участі сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В.
у цивільній справі №286/3204/20 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року  ОСОБА_2  звернулася до суду із заявою. З урахуванням уточнюючої заяви просила встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: с.Кирдани Овруцького району Житомирської області. В обґрунтування поданої заяви зазначала, що з 2006 року зустрічалася із ОСОБА_3 , з яким мала близькі стосунки. В період цих відносин, а саме,  ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився спільний син  ОСОБА_4 . Оскільки вони не перебували у шлюбі, відомості про батька дитини були внесені відповідно до ст.135 СК України за її вказівкою. Батьком дитини є ОСОБА_3 . Останній визнав себе його батьком, спілкувався з сином, зустрічався з ним до дня смерті. Встановлення факту батьківства заявниці необхідне для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. 
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03 грудня 2020 року заяву задоволено. Встановлено факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Кирдани Овруцького району Житомирської області.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить вказане рішення суду скасувати та залишити заяву без розгляду. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема вказує, що оскаржуваним рішенням встановлено факт батьківства щодо його померлого батька, що безпосередньо впливає на відносини щодо спадкування апелянтом майна його батька ОСОБА_3 , якому на праві власності належала квартира в м.Овруч Житомирської області. Тому, на думку апелянта, встановлений факт батьківства ОСОБА_3 щодо дитини заявниці надає останній право претендувати в порядку спадкування на частину майна його батька та призведе до протиправного зменшення частки належного апелянту, як єдиному спадкоємцю майна. Вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув уваги на наявність спору про право та помилково розглянув заяву в окремому провадженні без його участі як заінтересованої особи.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року поновлено  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 грудня 2020року.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про народження в графі мати вказано « ОСОБА_2 », у графі батько - « ОСОБА_5 »,  що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 березня 2007 року (а.с.4).
Як видно з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 22.09.2020 року №00027879608, відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері (а.с.5).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією актового запису про смерть №353 від 14 липня 2020 року (а.с.30).
Згідно повідомлення Овруцької державної нотаріальної контори від 03.12.2020 року №2074/01-16, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, не зверталися (а.с.32). 
Разом з тим, із доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що у померлого була і інша дитина. 
Так, зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 14 вересня 2001 року серія НОМЕР_2 вбачається, що в графі батько значиться ОСОБА_3 (а.с.56). 
17 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кирданівського старостинського округу №7 Овруцької міської ради Овруцького району Житомирської області з повідомленням про намір прийняти спадщину за законом після померлого ОСОБА_1 (а.с.54).
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.
Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.
Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України  запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.
Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.
Згідно зі ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.
Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.
Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки, як зазначає остання, необхідне для подальшого оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, – залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).
Якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, спір вирішується в позовному провадженні. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
В даному випадку суд не встановив, чи є інші, окрім заявника, особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, та не перевірив, чи впливатиме встановлений факт на спадкові права та обов`язки цих осіб.
Разом з тим із змісту апеляційної скарги вбачається наявність спору про право у цій справі, оскільки доведено, що особа, яка подала скаргу, є спадкоємцем покійного  ОСОБА_3 і в установлений законом строк заявив про свої спадкові права. 
Таким чином, встановлення зазначеного факту впливатиме також на права й обов`язки інших спадкоємців, і такий спір може вирішуватися лише в порядку позовного провадження.
Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням в цій справі порушені його права як спадкоємця. Такі доводи заслуговують на увагу, оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції не з`ясував коло заінтересованих осіб.
Тому, зважаючи на наведені вище обставини судовим рішенням у даній справі зачіпаються права апелянта, який не був залучений до участі у справі.
Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.
За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а заява - залишенню без розгляду.
Суд роз`яснює заявниці її право на звернення до суду із позовом в загальному порядку.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,377,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 грудня 2020 року скасувати. 
Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий:                         Судді: