УХВАЛА

01 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/4579/19
адміністративне провадження № К/9901/10235/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                Кашпур О.В.  перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
18 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області, у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016 та 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 25 січня 2017 року;
зобов`язати Управління Служби безпеки України в Запорізькій області нарахувати і виплатити   ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016 та 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 25 січня 2017 року;
стягнути з  Управління Служби безпеки України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення - 25 січня 2017 року  по день подання позовної заяви - 16 вересня 2019 року, у розмірі 326 641, 76 гривень.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року позов задоволено у повному обсязі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та прийнято нову постанову у цій частині. Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Запорізькій області  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення - 25 січня 2017 року до дня звернення до суду - 16 вересня 2019 року у розмірі: 10   000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
19 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності  Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328   цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження зазначено неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                                                                                                 О.В. Кашпур