ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2021 р.   м.Київ           Справа№ 910/13870/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:                     Станіка С.Р.
суддів:            Дикунської С.Я. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
за участю секретаря судового засідання Салій І.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу   Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури 
на ухвалу       Господарського суду міста Києва
від                   21.09.2020  
про                  повернення позовної заяви
у справі          №910/13870/20 (суддя - Паламар П.І.)
за позовом заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі  Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" Волинської області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал"
про визнання договору частково недійсним, стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 9346,54 грн.,
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

           Короткий зміст  позовних вимог 
У вересні 2020 року Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" про визнання договору, укладеного між відповідачем та Комунальним підприємством "Маневицька центральна районна лікарня" частково недійсним (в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість), стягнення на користь Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня"  безпідставно набутих коштів в сумі  9346,54 грн. 

          Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20 позовну заяву Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі  Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" про визнання договору частково недійсним, стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 9346,54 грн.  - повернуто заявнику з посиланням на ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спірні правовідносини не пов`язані із захистом інтересів держави. 
          Зокрема, ухвала Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20 мотивована тим, що: 
          - спірні правовідносини виникли між Комунальним підприємством "Маневицька центральна районна лікарня" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" в процесі здійснення останніми господарської діяльності; 
- прокурором фактично заявлені вимоги в інтересах Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня", оскільки вимоги стосуються виконання зобов`язання на користь останнього, а вимог на захист прав або інтересів Маневицької районної ради позовна заява не містить.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з постановленою  ухвалою, заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (яка подана до поштового відділення зв`язку 15.10.2020), в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/13870/20 та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні  ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. 
В апеляційній скарзі   Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідний позов прокурором подано в інтересах держави в особі Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" Волинської області у зв`язку з невиконанням ними своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді, зокрема, внаслідок бездіяльності вказаних осіб у питанні застосування наслідків недійсності правочину у судовому порядку. 
  
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Крім того, в апеляційній скарзі Заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на ухвалу суду, обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваної ухвали не було вручено скаржнику у день проголошення чи складання та було отримано останнім засобами поштового зв`язку лише 06.10.2020, докази чого долучено до апеляційної скарги, що унеможливило своєчасне подання апеляційної скарги в законодавчо встановлений строк.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20  передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 відкрито апеляційне провадження поновлено  Заступнику керівника Маневицької місцевої прокуратури пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на  ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/13870/20, відкрито апеляційне провадження у справі №910/13870/20 за апеляційною скаргою Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/13870/20, розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/13870/20 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи процесуальні строки щодо подання документів по справі. 
У відповідності до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві.  
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвала суду апеляційної інстанції направлена учасникам спору за адресами їх місцезнаходження та вручена:  заступнику керівника Маневицької місцевої прокуратури згідно рекомендованого поштового повідомлення 4460100852263, Маневицькою районною радою - згідно рекомендованого поштового повідомлення - 4460100855793, КП «Маневицька центральна районна лікарня» - згідно рекомендованого поштового повідомлення 4460100854070, ТОВ «Лізоформ Медікал» - згідно рекомендованого поштового повідомлення 0113333242868. 
Приписами ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)",      пункт 4      розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:
"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4  розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України,      пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX      від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Закон України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" набрав чинності 17.07.2020. 
Отже, з урахуванням пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)",  який набрав чинності з 17.07.2020, строк на подання учасниками справи відзивів, заяв та клопотань - сплив.  
В свою чергу, 16.11.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Лізоформ Медікал» надійшов відзив, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду. 
У поданому відзиві ТОВ «Лізоформ Медікал»  просив закрити провадження у справі № 910/13870/20 у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки останнім здійснено перерахунок коштів на рахунок Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" Волинської області в сумі 9  346,54 грн., що є сумою спірних коштів, і що підтверджується копією платіжного доручення № 2676 від 11.11.2020.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за своєю процесуальною суттю, поданий ТОВ «Лізоформ Медікал» документ є клопотанням про закриття провадження у справі № 910/13870/20 у зв`язку з відсутністю предмету спору. 
Частиною 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що  Маневицька районна рада, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу  через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що вказані учасники у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подали відзив на апеляційну скаргу,  суд дійшов висновку, що неподання вказаними учасниками апеляційного провадження відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19,  колегія суддів дійшла висновку про необхідність продовжити граничний процесуальний строк розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи,  у вересні 2020 року Заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" про визнання договору, укладеного між відповідачем та Комунальним підприємством "Маневицька центральна районна лікарня" частково недійсним (в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість), стягнення на користь Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" безпідставно набутих коштів в сумі  9346,54 грн. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20 позовну заяву Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" про визнання договору частково недійсним, стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 9346,54 грн.  - повернуто заявнику з посиланням на ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спірні правовідносини не пов`язані із захистом інтересів держави. 
          Зокрема, ухвала Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20 мотивована тим, що: 
          - спірні правовідносини стосуються Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" в процесі здійснення останніми господарської діяльності, і на захист саме інтересів  Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня";  
- прокурором фактично заявлені вимоги в інтересах Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня", оскільки вимоги стосуються виконання зобов`язання на користь останнього, а вимог на захист прав або інтересів Маневицької районної ради позовна заява не містить.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві.  
Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків.
Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, а межах положень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 у справі №4-рп/2008).
Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016, який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, п.3 ч.1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави у суді у виключених випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч.3, 5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Частиною 4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015. 
Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави,  у випадках та порядку, встановлених законом.
Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно з ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
При цьому, згідно Статуту Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня",є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України (п. 1.1), підприємство є юридичною особою публічного права (п. 4.1)підприємство має право укладати угоди (договори), набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, міжнародних та третейських судах (п. 4.7). 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, в порушення прямої заборони наведеної ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" даний позов заявлений прокурором в інтересах Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня", оскільки спірні правовідносини обґрунтовані наявністю договору, укладеного між Комунальним підприємством "Маневицька центральна районна лікарня" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізоформ Медікал" в процесі здійснення останніми господарської діяльності, і на захист саме інтересів  Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня", оскільки саме на його користь в прохальній частині позову заявлено про стягнення коштів. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пред`явлення прокурором позовних вимог в інтересах Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня", яке згідно відомостей Статуту є юридичною особою публічного права (п. 4.1)підприємство має право укладати угоди (договори), набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, міжнародних та третейських судах (п. 4.7), тобто не є органом владних повноважень, - є необґрунтованим. Також, належність Комунального підприємства  "Маневицька центральна районна лікарня" до осіб публічного права не позбавляє вказану особу прав та обов`язків юридичної особи у відповідності до п. 4.7 Статуту. 
При цьому, зазначення прокурором, що підставою звернення з відповідним позовом також в інтересах Маневицької районної ради, є порушення інтересів держави, зокрема щодо коштів районного бюджету, і неналежне здійснення цього захисту визначеними прокурором позивачами, - обгрунтовано відхилено судом першої інстанції з огляду на те, що як підтверджується наявними матеріалами позову, позовних вимог на захист прав або інтересів Маневицької районної ради - позовна заява не містить, а згідно з рішенням Конституційного суду України від 8 квітня 1999 р. № 3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.
П. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано встановлено відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі в особі Маневицької районної ради, Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня", а відтак, подана позовна заява по справі №910/13870/20  підлягала поверненню без розгляду згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурор не позбавлений права заявити відповідні вимоги виключно в інтересах держави, здійснивши визначення належного представництва згідно з приписами Закону України "Про прокуратуру".  
Крім того, розглянувши клопотання ТОВ «Лізоформ Медікал» про закриття провадження у справі № 910/13870/20 у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його відхилення, оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, про повернення позовної заяви без розгляду, тобто процесуальне питання, яким по суті спір не вирішувався. 
При цьому, ТОВ «Лізоформ Медікал»   не позбавлено права та можливості повідомити прокурора про здійснене ним перерахування коштів на рахунок Комунального підприємства "Маневицька центральна районна лікарня" Волинської області в сумі 9  346,54 грн., що є сумою спірних коштів, і що підтверджується копією платіжного доручення № 2676 від 11.11.2020, надавши копії відповідних підтверджуючих документів. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена  з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим,  обумовлені ст. 277, 280 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування ухвали  Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі №910/13870/20 - відсутні. 

Розподіл судових витрат 
Судовий збір за оскарження ухвали суд першої інстанції покладається на Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури  з огляду на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури  на ухвалу   Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20 -  залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.09.2020  у справі №910/13870/20 - залишити без змін. 
           3. Матеріали справи №910/13870/20  повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
            
Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                С.Я. Дикунська

                                                                                Є.Ю. Шаптала