ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 р.	Справа № 520/6863/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О. 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 26.06.20 року по справі № 520/6863/2020
          за позовом      ОСОБА_2  
          до     Міністерства оборони України                      
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просив суд першої інстанції: 
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді звернення (заяви) ОСОБА_2 датованого 08.01.2020 р. на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум";
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення (заяву) ОСОБА_2   датовану 08.01.2020 р. на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум";
- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.02.2020 року Міністерством оборони України направило на адресу позивача листа, з якого вбачається, що Комісією не було повторно розглянуто питання призначення одноразової грошової допомоги позивачу з урахуванням надісланого разом з заявою документу (відповідь на адвокатський запит від 09.07.2019 року). Вважає, що така бездіяльність відповідача порушує право позивача на розгляд його питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги  Комісією з урахуванням документу, який свідчить про відсутність протиправних дій з боку позивача у період проходження військової служби. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_2  ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишено  без задоволення.
Представник позивача Уманець А.І., не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2020р. по справі №520/6863/2020 та винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги, а саме: визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді звернення (заяви) ОСОБА_2  датованого 08.01.2020р. на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум"; зобов`язати Міністерства оборони України розглянути звернення (заяву) ОСОБА_2 датовану 08.01.2020р. на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум"; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що судом першої інстанції  не було застосовано ч.6 ст.13 Закону України  «Про судоустрій» на не враховано висновків Верховного Суду викладених у Постанові ВС від 10.07.2019р. по справі №560/164/19. Зазначає, що судом першої інстанції не було застосовано Наказ Міністерства оборони України №564 від 26.10.2014р.,  яким було затверджено Положення "Про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум". Посилаючись на приписи вказаного Положення зазначає, що саме на Комісію  Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум законодавець поклав обов`язок вивчати документи осіб, які звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги.  Вказує, що при минулих розглядах Комісії, остання не вивчала надісланий позивачем 08.01.2020 р. разом з заявою документ, який свідчить про відсутність протиправних дій  з боку позивача у період проходження ним  військової служби. Зазначає, що враховуючи, що Міністерством оборони України після отриманого листа позивача датованого 08.01.2020 р. не було розглянуто питання призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Положення 564, то з боку Міністерства оборони України наявна протиправна бездіяльність.  Крім того, вказує, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки Фінансовому-економічному управлінню Командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України законодавцем не надано право  вивчати та досліджувати документи для призначення одноразової грошової допомоги особам звільненим з військової служби та більше того приймати з цього питання рішення. Вважає, що є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.
20.10.2020 року представник позивача Уманець А.І., в обґрунтування своєї правової позиції,   подав до суду апеляційної інстанції  письмові  пояснення, додавши до них копію проекту заяви від 08.01.2020 р.; копію відповіді на адвокатський запит, який був надісланий разом з заявою від 08.01.2020 р. 
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в порядку ст.304 КАС України. 
Міністерства оборони України,  про дату час та місце розгляду апеляційної скарги було  повідомлено  заздалегідь та належним чином.
16.02.2021 року, представник позивача Уманець А.І., звернуся до суду апеляційної інстанції з заявою, в якій просив суд розглянути справу №520/6863/2020 без його присутності та присутності позивача. Зазначив, що апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити. 
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
          Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 31.10.1985 року по 04.12.1987 року, в тому числі приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_2 , яка відносилась до військ Комітету державної безпеки СРСР, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 .
Під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні у країні, де велись  бойові дії, ОСОБА_2 , отримав мінно-вибухову травму, осколкові поранення голови, що в подальшому призвели та пов`язані із ЗЧМТ (контузія головного мозку (1986 р.), а також наступних захворювань, відповідно  до витягу з протоколу №422 від 04.02.2016 року засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Внаслідок травми, контузії, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби              ОСОБА_2 після повторного огляду 16.02.2018 року встановлено з 01.03.2018 року другу групу інвалідності, що підтверджено довідкою до акта МСЕК серії №682460.
Рішенням Комісії МЮ України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.03.2019 р. №28 п.14 - позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з п.6 ст. 16 Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,  оскільки витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України, також заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, крім того заявнику змінено групу інвалідності понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.
Позивачем на адресу Міністерства оборони України направлено поштою заяву датовану 08.01.2020.
У вказаній заяві позивач просив Комісію повторно розглянути питання призначення одноразової грошової допомоги з урахуванням надісланого позивачем разом з заявою документу (відповідь на адвокатський запит від 09.07.2019), який, як на думку позивача, свідчить про відсутність з боку позивача протиправних дій в період проходження військової служби.
Міністерство оборони України направило на адресу позивача лист, з якого вбачається, що Комісією не було повторно розглянуто питання призначення одноразової грошової допомоги позивачу з урахуванням надісланого разом с заявою документу (відповідь на адвокатський запит  від 09.07.2019).
ОСОБА_2 , вважаючи бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у                           не розгляді його звернення (заяви) датованого 08.01.2020 р. на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум" протиправною, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з   позовом.
Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що порушене позивачем у заяві щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, по суті у встановленому законодавством порядку розглянуто та вирішено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей” №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі по тексту – Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 ст.16 Закону №2011-ХІІ визначено, у яких випадках та якій категорії військовослужбовців призначається і виплачується одноразова грошова допомога.
Пунктом 4 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Водночас, у відповідності до ст.16-4 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, на виконання наведеної вище норми, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову  від 25 грудня 2013 року за  №975, якою затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975).
Відповідно до п.11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності); документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Тобто, подання зазначених у п.11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст.16-4 Закону №2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Згідно з п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до пп. 30 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671 "Про затвердження Положення про Міністерство оборони України" зазначено, що Міністерство оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.
Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року №530 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі по тексту – Положення №530) встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
У разі настання інвалідності подаються такі документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом  (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності; копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва); витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою); копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
          Отже, аналіз вказаних вище норм вказує на те, що  за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган оформляє та подає до Департаменту фінансів Міністерства оборони України,  затверджений п.11 Порядку №975 перелік документів для призначення такої допомоги. У свою чергу, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
          Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач звернувся до Міністерства оборони України з заявою , датованою 08.01.2020 року, в якій  позивач просив Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначення компенсаційних сум повторно розглянути питання призначення одноразової грошової допомоги з урахуванням надісланого документу (відповідь на адвокатський запит від 09.07.2019 р.), який свідчить про відсутність з боку позивача будь-яких протиправних дій в період проходження військової служби (а.с.6).
          Колегія суддів зауважує, що зі змісту наявних в матеріалах справи доказів, документом, який, як на думку позивача та його представника, свідчить про відсутність з боку позивача будь-яких протиправних дій в період проходження ним військової служби є лист ТВО військового комісара Лозівського ОМВК від 09.07.2019 року згідно якого на запит представника позивача адвоката Уманця А.І. останнього повідомлено про те, що   під час перевірки облікових даних встановлено, що надати Лозівським ОМВК інформацію та документи, що встановлюють або спростовують отримання ОСОБА_2 поранення під час проходження у 1986 строкової військової служби на території Демократичної республіки Афганістан не представляється можливим у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації щодо проведення у зв`язку отриманням поранення службового розслідування, зокрема на предмет встановлення обставин поранення під час вчинення ним злочину або кримінального правопорушення, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю. Також, повідомлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не володіє інформацією про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної або дисциплінарної відповідальності під час проходження строкової військової служби. 
          Суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку вказаному вище документу зазначає, що він не може вважатися документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки містить в собі лише зазначення про відсутність такої інформації у військовому комісаріаті.
Окрім того,  у відповідності до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
          Отже, передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення військовослужбовця до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, перелік яких визначений Порядком  № 975, та які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок за результатами розгляду заяви щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
          Обов`язок прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги виникає у Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум після надходження документів для її призначення, визначених Порядком № 975 та Положенням № 530, від уповноваженого органу - обласного військового комісаріату.
          Матеріалами справи підтверджується, що позивачем не було подано до обласного військового комісаріату повного пакету документів разом із заявою датованою 08.01.2020 року, а таку заяву направлено безпосередньо до Міністерства оборони України.
Отже, колегія суддів вважає, що у відповідача, у зв`язку із надходженням заяви позивача  про повторний розгляд питання призначення одноразової грошової допомоги, яка датована  08.01.2020 року  не виникло обов`язку для її розгляду відповідно до Порядку № 975 та прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем подано таку заяву разом з доданим до неї документом (відповідь на адвокатський запит) з порушенням приписів Порядку № 975 та Положення №530.
           Доказів на підтвердження надання позивачем до обласного військового комісаріату повного пакету документів та наявності підстав для розгляду комісією Міністерства оборони України питання, пов`язаного із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги позивачем  матеріали даної справи не містять.
З огляду на викладене вище, колегія суддів  вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що питання позивача, порушене ним у заяві до відповідача у встановленому законодавством порядку розглянуто та вирішено по суті. 
          Відповідно доводи скаржника про порушення Міністерством оборони України порядку розгляду заяви позивача та вчинення відповідачем протиправної бездіяльності відхиляються як необґрунтовані, з  урахуванням наведених вище висновків суду апеляційної інстанції. 
          Щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.07.2019 року по справі №560/164/19, то колегія суддів зазначає, що вказане рішення                        не підлягає застосуванню по даній справі, оскільки правовідносини у цій справі не є аналогічними тим, що були предметом дослідження Верховним Судом.
          Окрім того, щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.04.2019 року по справі №822/220/18, то колегія суддів зауважує, що з урахуванням наведених  висновків суду апеляційної інстанції,  вказане рішення суду касаційної інстанції жодним чином не впливає на вирішення даної справи. 
          Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а доводи апеляційної інстанції безпідставними, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 до    Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
          Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
         Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
               Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
        Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
          Наведені в апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення про залишення без задоволення адміністративного позову.
Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року по справі                   №520/6863/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  22.02.2021 року