ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1196/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1   
до  Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області   
третя особа ОСОБА_2             
про визнання рішення протиправним, –

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 № 11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_2 у частині земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 30.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 21,0948 га, кадастровий номер 3521187600:02:000:2024, яка знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-3161/14-20-СГ від 03.03.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки,  розташованої на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 340/820/20 за вищевказаною позовною заявою. 
Під час провадження адміністративної справи № 340/820/20 щодо оскарження наказу № 11-3161/14-20-СГ від 03.03.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області прийнято наказ № 11-4566/14-20-СГ від 23.03.2020, яким надано гр. ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.
Вважаючи дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо прийняття наказу № 11-4566/14-20-СГ від 23.03.2020 протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1 , остання звернулася до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення особистого селянського господарства – не більше 2,0 гектара.
Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що очікування позивача та сподівання останньої отримати у власність конкретну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства не створюють правових наслідків для неї та інших осіб. 
Земельним кодексом України не встановлено обмежень чи заборон щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області стосовно розпорядження земельними ділянками, з огляду на можливе оскарження громадянином-попереднім претендентом на земельну ділянку рішення про відмову останньому у наданні дозволу  на розроблення документації із землеустрою.
Щодо пояснень позивача про те, що вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з відповідною заявою раніше ніж інші особи, а тому надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншим особам порушує її права, суд апеляційної інстанції зазначає, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 управлінням Держгеокадасту прийнято рішення про відмову у наданні дозволу, оскарження якого є предметом розгляду адміністративної справи № 340/820/20. Тобто внаслідок звернення до відповідача з відповідною заявою у позивача не виникло жодних прав, які можуть бути порушені.
З цих самих підстав суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 № 11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_2 » перешкоджає ОСОБА_1 завершити процедуру приватизації. Суд апеляційної інстанції зазначає, що наказом № 11-3161/14-20-СГ від 03.03.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому процес отримання земельної ділянки у власність не розпочався. 
Крім того суд звертає увагу, що рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою не пов`язано з вирішенням права на отримання у власність земельної ділянки і не означає про прийняття в подальшому позитивного рішення про передачу земельної ділянки у власність.
Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги практику Верховного Суду з розгляду аналогічних спорів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у позовній заяві та в апеляційній скарзі апелянт наводить висновки Верховного Суду щодо відсутності правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку двом різним особам на одну і ту ж земельну ділянку. 
Проте суд зазначає, що апелянт помилково тлумачить висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.04.2018 у справі № 461/2132/17 та від 27.11.2019 у справі № 671/464/17.
У вказаних рішеннях Суд зазначив, що Земельний кодекс України, зокрема статті 116-118, не визначають порядку дій компетентного органу у разі подання кількома особами клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність однієї і тієї ж земельної ділянки. За відсутності прямої правової норми під час вирішення питання щодо надання дозволу одній особі та відмови у наданні такого дозволу іншій щодо тієї самої земельної ділянки, важливо, щоб орган місцевого самоврядування діяв з урахуванням принципів належного врядування та переслідував легітимну мету.
Як свідчать обставини даної справи, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Вказане рішення є предметом оскарження в адміністративній справі № 340/820/20.
Дозвіл на розроблення проекту землеустрою отримала лише гр. ОСОБА_2 .
При цьому суд апеляційної інстанції не встановив обставини, які дають підстави стверджувати, що зазначене рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є таким, що прийнято з порушенням норм законодавства. 
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права,  підстави для його скасування відсутні, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

          Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
                              Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 340/1196/20 залишити без змін.
                              Постанова суду набирає законної сили з 02 лютого 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
                    Повна постанова складена 02 лютого 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров