ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року	Львів	Справа № 140/765/20 пров. № А/857/987/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                                            Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Іщук Л.П., Онишкевича Т.В., 
за участю секретаря судового засідання                              Лутчин А.М.,
за участю представника позивача                                        Щербюка О.Ю., Чикори В.М.,
за участю представника відповідача                                        Щербатюк Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги Державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства та Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, прийняте суддею Плахтій Н.Б. о 13 годині 02 хвилині у місті Луцьку, повний текст складений 30.11.2020 року у справі за позовом  Державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Державне підприємство «Ратнівське лісомисливське господарство» (далі – ДП «Ратнівське ЛГ») звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2019 №000282507, №000281507, №000279507, №000280507, від 06.02.2020 №0004581405.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 20 листопада 2019 року №000282507 повністю, №000281507 в частині збільшення суми грошового зобов`язання на 483233 грн (в тому числі за податковими зобов`язаннями – 322155 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 161078 грн), №000279507 в частині збільшення суми грошового зобов`язання на 450170 грн (в тому числі за податковими зобов`язаннями – 360136 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 90034 грн), №000280507 в частині збільшення суми грошового зобов`язання на 1470006 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь Державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати в сумі 12822,20 грн.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що виявлені в ході позапланової перевірки контролюючим органом порушення щодо завищення витрат по операціях із списання ДП «Ратнівське ЛГ» за даними обліку скретч-карток та талонів на пальне, що не є господарською діяльністю підприємства, на суму 2000755,00 грн не знайшли свого підтвердження.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Державне підприємство «Ратнівське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства та Головне управління ДПС у Волинській області подали апеляційні скарги. 
ДП «Ратнівське ЛГ» вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно та необ`єктивно.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що податковий орган визнає наявність у державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» результатів виконаних робіт (наявність заготовленої деревини) на суму з ПДВ 1102616 грн, що призвело до зміни активів підприємства. Факт виконання робіт підтверджується наявними бухгалтерськими документами. Судом не враховано, що підприємство не несе відповідальності за невірне ведення бухгалтерського та податкового обліку або його не ведення контрагентами, так як і немає права втручатись в їх господарську діяльність.
Для підприємства основним фактором підтвердження виконання договірних зобов`язань є їх фактичне виконання, шляхом виконання відповідних передбачених договорами робіт/послуг чи/або поставка товарів, які були надані в повній мірі та підтвердженні первинними документами. Зазначає, що при виборі контрагентів на надання таких видів послуг, товарів, щодо їх добросовісності та обачності, ними були використані дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Покликається на те, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги посилання відповідача на наявну в нього податкову інформацію щодо позивача та його контрагентів, як на підставу нереального здійснення останнім господарської діяльності та відмову в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.
Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Головне управління ДПС у Волинській області вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно та необ`єктивно.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у відповідь на запит ДП «Ратнівське ЛМГ» 24.10.2019 надано ряд документів та письмові пояснення.
При цьому, ДП «Ратнівське ЛМГ» не надано: акти звірки підприємства з АЗС щодо заправлення відповідних автомобілів; заправочні відомості; документів, що підтверджують факт отоварення (заправки) на АЗС придбаних скретч-карт, паливних карток/талонів та інших аналогічних документів, які надають право на отримання пального на АЗС (чеки РРО). Пояснення та їх документальні підтвердження з використання в господарській діяльності придбаних згідно видаткової накладної №646507 від 04.12.2018 паливних карток, у т.ч. за номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 на дизпаливо кожна по 10 л.; згідно видаткової накладної №639029 від 21.11.2018 на дизпаливо кожна по 10 л., про що складено Акт від 01.11.2019 №118/05-07 про ненадання пояснень, документів для перевірки ДП «Ратнівське ЛМГ» та їх копій.
Зазначає, що списання паливно-мастильних матеріалів можливе тільки за їх наявності у підприємства. Первинним документом, що підтверджує факт отоварення скретч-карток/талонів на пальне є фіскальний чек РРО з АЗС, на підставі якого кількість отриманого пального водій повинен записати в подорожній лист.
Таким чином, матеріально-відповідальними особами підприємства, яким під звіт видано талони на пальне, документально не підтверджено (не відзвітовано) про їх використання в господарській діяльності підприємства.
Водій службового автомобіля обов`язково має надати до бухгалтерії такий чек, як підтвердження факту отоварення талону/скретч-картки, виданому йому під звіт. При цьому, на підставі такого чека кількість отриманого на АЗС пального водій повинен записати в подорожній лист.
Подорожні листи призначені для обліку транспортної роботи та списання витраченого пального на загальний пробіг службових автівок. Тоді як чеки РРО в даному випадку є підставою для оприбуткування пального на баланс підприємства та подальшого їх списання.
Покликається на те, що в ході проведення перевірки, встановлено відсутність складання ДП «Ратнівське ЛМГ» зведеної податкової накладної та її реєстрації в ЄДРПН за відповідні звітні періоди по операціях з використанням скретч-карт/талонів на пальне, не пов`язаних із господарською діяльністю підприємства.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операції з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄДРПН.
Просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи та заперечив щодо доводів апеляційної скарги позивача.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги відповідача та підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, що у ній наведені.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 30.07.2019 по 27.08.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області на підставі наказу від 27.06.2019 №2293 проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «Ратнівське ЛМГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, за наслідками якої складено акт перевірки від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503 (т.1, а.с.18-90).
Згідно з висновками акту перевірки від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503 позивачем, зокрема, порушено: 
- пп.1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) - за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 здійснення розрахункових операцій в готівковій формі за надані послуги з оформленням прибуткових ордерів, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку, але без застосування зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують їх виконання та не видача особі, яка отримувала послугу в обов`язковому порядку розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведених операцій на загальну суму 214760,96 грн (213 998,83 грн + 762,13 грн);
- статтю 10 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), постанову КМУ від 23.08.2000 №1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) - за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 надання послуг з видачі дозволів на право здійснення добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка), але без використання у встановленому порядку при здійсненні розрахунків за готівку розрахункової книжки та книги обліку розрахункових операцій на загальну суму 159410 грн.
На підставі вищевказаних висновків акта перевірки від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503 ГУ ДПС у Волинській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.10.2019 №0001421405, яким до підприємства застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про РРО у розмірі 215100,96 грн (т.1, а.с.232).
Підприємство, не погодившись із зазначеним рішенням, в порядку адміністративного оскарження подало скаргу до ДПС України (т.1, а.с.128-131), яка своїм рішенням від 24.12.2019 її частково задовольнила (т.1, а.с.233-235).
З урахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 24.12.2019 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 06.02.2020 №0004581405, яким до ДП «Ратнівське ЛМГ» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 182741,15 грн (т.1, а.с.243).
Крім того, за висновками акту перевірки від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503 також встановлено такі порушення ДП «Ратнівське ЛМГ»:
- ст.5, 7 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, П(С)БО 16 «Витрати», пп. 14.1.36, пп. 14.1.231, п.14.1 ст.14, ст.22, ст.23, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 п.135.1 ст.135, пп.140.5.9 п.140.5 ст.140, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010p №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 655926,00 грн, у тому числі за звітний період 2016 рік в сумі 113150,00 грн, за 2017 рік у сумі 244567,00 грн, за 2018 рік в сумі 272028,00 грн, І кв 2019 року в сумі 26181,0 грн;
- п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, Закону України 21.09.2006р №185-V «Про управління об`єктами державної власності» із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено відрахування частини чистого прибутку на загальну суму 2417720,00 грн, в т.ч за звітний період 2016 рік на суму 356317,00 грн, за 2017 рік на суму 937540,00 грн, за 2018 рік на суму 1062740,00 грн та 1 кв 2019 в сумі 61123 грн;
- п.120-1.2. ст.120-1, п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V1 із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податку на додану вартість всього у сумі 554602,00 грн, в тому числі за вересень 2016 року в сумі 9651,20 грн, за жовтень 2016 року в сумі 8570,83 грн, за листопад 2016 року в сумі 8864,09 грн, за грудень 2016 року в сумі 8714,79 грн, за січень 2017 року в сумі 8816,67 грн, за лютий 2017 в сумі 9833,33 грн, за березень 2017 року в сумі 15045,83 грн, за квітень 2017 року в сумі 6033,34 грн, за травень 2017 року 13150,00 грн, за червень 2017 року в сумі 9941,66 грн, за липень 2017 року в сумі 8200,00 грн, за серпень 2017 року в сумі 10875,00 грн, за вересень 2017 року в сумі 7683,33 грн, за жовтень 2017 року в сумі 35998,00 грн, за листопад 2017 року в сумі 36884,00 грн, за грудень 2017 року в сумі 49049,00 грн, за січень 2018 року в сумі 55902,00 грн, за лютий 2018 року в сумі 78649,00 грн, за березень 2018 року в сумі 9425,00 грн, за квітень 2018 року в сумі 13933,34 грн, за травень 2018 року в сумі 13024,99 грн, за червень 2018 року в сумі 12633,34 грн, за липень 2018 року в сумі 15500,00 грн, за серпень 2018 року в сумі 8666,67 грн, за вересень 2018 року в сумі 23402,00 грн, за жовтень 2018 року в сумі 25986,40 грн, за листопад 2018 року в сумі 16545,40 грн, за грудень 2018 року в сумі 9171,842 грн, січень 2019 року в сумі 8209,42 грн, лютий 2019 року в сумі 6672,50 грн, березень 2019 року в сумі 9567,25 грн;
- п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями в результаті чого встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних та відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 370831,00 грн. 
Не погодившись із зазначеними висновками акта перевірки від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503, позивач подав заперечення (т.1, а.с.117-127).
За результатами розгляду заперечень на акт від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503 (т.1, а.с.134-139) та на підставі наказу від 16.10.2019 №714 була призначена й проведена документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Ратнівське ЛМГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, що стали предметом заперечення, за наслідками якої складено акт перевірки від 08.11.2019 №4166/05-07/00991503 (т.1, а.с.140-190), висновками якого встановлено, що позивачем порушено вимоги:
- ст.5, 7 П(с)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, П(С)БО 16 «Витрати», пп. 14.1.36, пп. 14.1.231, п.14.1 ст.14, ст.22, ст.23, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 п.135.1 ст.135, пп.140.5.9 п.140.5 ст.140, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010p №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 628517,00 грн, у тому числі за звітний період 2016 рік в сумі 113150,00 грн, за 2017 рік у сумі 244567,00 грн, за 2018 рік в сумі 244619,00 грн, І кв 2019 року в сумі 26181,00 грн;
- п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, Закону України 21.09.2006р №185-V «Про управління об`єктами державної власності» із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено відрахування частини чистого прибутку на загальну суму 2303516,00 грн, в т.ч. за звітний період 2016 рік на суму 356317,00 грн, за 2017 рік на суму 937540,00 грн, за 2018 рік на суму 948537,00 грн та 1 кв 2019 в сумі 61123,00 грн;
- п.120-1.2. ст.120-1, п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V1 із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податку на додану вартість всього у сумі 505924 грн, в тому числі за листопад 2016 року в сумі 8864 грн, за грудень 2016 року в сумі 8715 грн, за січень 2017 року в сумі 8817 грн, за лютий 2017 в сумі 9833 грн, за березень 2017 року в сумі 15046 грн, за квітень 2017 року в сумі 6033 грн, за травень 2017 року 13150 грн, за червень 2017 року в сумі 9942 грн, за липень 2017 року в сумі 8200 грн, за серпень 2017 року в сумі 10875 грн, за вересень 2017 року в сумі 7683 грн, за жовтень 2017 року в сумі 35998 грн, за листопад 2017 року в сумі 36884 грн, за грудень 2017 року в сумі 49049 грн, за січень 2018 року в сумі 55902 грн, за лютий 2018 року в сумі 78649 грн, за березень 2018 року в сумі 9425 грн, за квітень 2018 року в сумі 13933 грн, за травень 2018 року в сумі 13025 грн, за червень 2018 року в сумі 12633 грн, за липень 2018 року в сумі 15500 грн, за серпень 2018 року в сумі 8667 грн, за вересень 2018 року в сумі 9509 грн, за жовтень 2018 року в сумі 15773 грн, за листопад 2018 року в сумі 10198 грн, за грудень 2018 року в сумі 9172 грн, січень 2019 року в сумі 8209 грн, лютий 2019 року в сумі 6673 грн, березень 2019 року в сумі 9567 грн;
- п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями в результаті чого встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних та відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 304576,00 грн. 
На підставі висновків вищевказаного акта перевірки від 08.11.2019 №4166/05-07/00991503 ГУ ДПС у Волинській області 20.11.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення: 
№000282507, яким до підприємства згідно з ст.120-1 ПК України застосовано штраф за відсутність складення та/або реєстрації податкових накладних в розмірі 152288 грн; 
№000281507, яким підприємству згідно з п.54.3. ст.54. п.58.1. ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 758886,00 грн (в тому числі: за податковими зобов`язаннями – 505924,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 252962,00 грн); 
№000279507, яким підприємству згідно з п.54.3. ст.54, п.58.1. ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток  підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, в розмірі 785646,00 грн (в тому числі: за податковими зобов`язаннями – 628517,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 157129,00 грн); 
№000280507, яким підприємству згідно з п.54.3. ст.54, п.58.1. ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) в розмірі 2303517,00 грн (т.1, а.с.212-219).
Підприємство в порядку адміністративного оскарження подало скаргу до ДПС України на вказані податкові повідомлення-рішення (т.1, а.с.236-242), яка своїм рішенням від 03.02.2020 залишила оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін, а скаргу – без задоволення (т.1, а.с.222-231).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно вимог п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (з змінами та доповненнями, далі - Закон №  996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:  назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Як вірно враховано судом першої інстанції, згідно акту позапланової перевірки позивача від 08.11.2019 №4166/05-07/00991503, контролюючим органом встановлено заниження показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» всього в сумі 918848,00 грн, у тому числі за 4 кв 2017 року у сумі 384908,00 грн та за 1 кв 2018 року у сумі 533940,00 грн, внаслідок фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ «ДОФ Арбо». При цьому контролюючий орган зазначив, що в ході перевірки встановлено фактичну відсутність виконання ТзОВ «ДОФ Арбо» робіт із лісозаготівлі та, як наслідок, факт відсутності надання послуг для ДП «Ратнівське ЛМГ» на загальну суму 918848,00 грн (сума ПДВ 183770,00 грн).
Судом встановлено, що протягом червня 2017 року - січня 2018 року ДП «Ратнівське ЛМГ» (Замовник) було укладено із ТзОВ «ДОФ Арбо» (Підрядник) договори про надання послуг, пов`язаних із лісівництвом, предметом яких є, зокрема, виконання робіт із заготівлі деревини на підставі лісорубних квитків. У пунктах 1.6 та 1.7 вказаних договорів визначено, що роботи виконуються власними силами, технічними засобами, матеріалами Підрядника; роботи вважаються виконаними після підписання уповноваженими представниками Сторін акту прийому-передачі робіт.
На підтвердження факту виконання ТзОВ «ДОФ Арбо» робіт по заготівлі деревини позивачем подано суду договори про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом, акти приймання-передачі робіт та послуг (т.3, а.с.97-250, т.4, а.с.1-250), та реєстр щоденників заготівлі по ТзОВ «ДОФ Арбо» з 01.09.2017 по 28.02.2017 (т.5, а.с.6-15).
Інші первинні документи, зокрема, лісорубні квитки, карти технологічного процесу розроблення лісосік, щоденники приймання робіт по заготівлі лісопродукції тощо, позивач суду не надав та пояснив, що усі первинні документи були вилучені слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області в ході проведеного огляду в межах кримінального провадження №32020030000000014 від 26.02.2020, що підтверджується протоколом огляду від 23.04.2020 (т.5, а.с.88-104).
Разом з тим, ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «ДОФ Арбо» щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, валютного – за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, за наслідками якої складено акт від 21.05.2019 №10670/14-03/31979936 (т.5, а.с.116-156). 
Так, в ході зазначеної перевірки контролюючий орган встановив фактичну відсутність виконання ТзОВ «ДОФ Арбо» робіт по комплексній заготівлі деревини для ДП «Ратнівське ЛМГ» на загальну суму з ПДВ 1102616,00 грн. Вказані висновки ревізорів ґрунтуються на тому, що на ТзОВ «ДОФ Арбо» відсутні будь-які накази про відрядження працівників для виконання робіт на ДП «Ратнівське ЛМГ»; відсутні авансові звіти робітників, які містять витратні документи на проїзд від м.Камінь-Каширська до місця виконання лісогосподарських робіт; відсутні документи про доставку працівників до місця виконання робіт транспортом ТзОВ «ДОФ Арбо»; всі працівники підприємства, які мають посвідчення лісорубів, у період, протягом якого повинні були виконуватись роботи для ДП «Ратнівське ЛМГ», були задіяні у виконанні робіт для інших суб`єктів господарювання; для перевірки не надано маршрутних листів, які свідчать про направлення тракторів для трелювання деревини при виконанні лісогосподарських робіт; для перевірки не надано первинних документів, які свідчать про заправку тракторів для виконання робіт, а також документів про видачу бензину працівникам лісорубам для заправки бензопил. 
За висновками контролюючого органу ТзОВ «ДОФ Арбо» внаслідок встановлених порушень завищено суму доходів від продажу товарів та занижено суму інших доходів по операціях із ДП «Ратнівське ЛМГ», що в свою чергу призвело до заниження податку на прибуток приватних підприємств, а також завищення податкових зобов`язань з ПДВ.
За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.06.2019 №№0006521403, 0006571403 про збільшення ТзОВ «ДОФ Арбо» суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємства та ПДВ, які даним товариством на час прийняття оспорених в даній справі податкових повідомлень рішень не оскаржувались, були узгодженими, а визначені ними суми сплачені до бюджету (т.5, а.с.159-161).
Отже, вищенаведені обставини свідчать про те, що контрагент позивача – ТзОВ «ДОФ Арбо» визнав на той час факт відсутності виконання робіт по заготівлі деревини для ДП «Ратнівське ЛМГ».
Подані в ході апеляційного розгляду позивачем документи з цього приводу не спростовують наведених висновків так як відсутні судові рішення з приводу оскарження.
Водночас, як слідує з акту перевірки ТзОВ «ДОФ Арбо», контролюючий орган в ході її проведення досліджував по контрагенту ДП «Ратнівське ЛМГ» виписані акти виконаних робіт та оформлені податкові накладні. Інформація про дослідження інших первинних документів по заготівлі деревини по взаємовідносинах із ДП «Ратнівське ЛМГ» в акті перевірки відсутня.
Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводів позивача про те, що у ТзОВ «ДОФ Арбо» наявна матеріально-технічна база, чисельність працюючих та сформованих бригад, а також дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки (т.5, а.с.1-5), оскільки вказані обставини не свідчать про фактичне виконання даним товариством робіт по заготівлі деревини для ДП «Ратнівське ЛМГ» власними силами та технічними засобами, що передбачено укладеними договорами. Суд зазначає, що ані позивач, ані ТзОВ «ДОФ Арбо» не спростували належними та допустимими доказами висновки контролюючого органу про відсутність між ними фінансово-господарських взаємовідносин.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що по взаємовідносинах із ТзОВ «ДОФ Арбо» порушення є доведеним, а доводи ДП «Ратнівське ЛМГ» про безпідставність вказаного порушення є необґрунтованими.
З акту перевірки від 08.11.2019 №4166/05-07/00991503 слідує, що ДП «Ратнівське ЛМГ» у рядку 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати за звітний період 3 кв 2017 року відображено списання путівок на відпочинок, які придбані у ДП «Шацьке УДЛГ» на загальну суму 192500,00 грн. При цьому при перевірці платник не надав документальні підтвердження використання придбаних путівок. Таким чином контролюючий орган встановив завищення витрат на суму 192500,00 грн та відповідно заниження об`єкта оподаткування з податку на прибуток за звітний період 3 кв 2017 року на вказану суму.
Також з даного акту перевірки вбачається, що позивачем занижено декларування різниць, які виникають відповідно до ПК України, на суму 304266,00 грн внаслідок здійснення протягом квітня-грудня 2016 року перерахування в адресу Первинної профспілкової організації ДП «Ратнівське ЛМГ» 306073,00 грн та здійснення дооцінки вартості об`єктів житлового фонду на суму 139816,80 грн.
Як ствердили в судовому засіданні в суді першої інстанції представники позивача, порушення щодо списання путівок та декларування різниць ними не оспорюється, отже вказані порушення слід вважати підтвердженими.
Крім того, згідно з акту перевірки від 17.09.2019 №1266/05-07/00991503, контролюючий орган в ході її проведення встановив порушення ДП «Ратнівське ЛМГ» вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
За наслідками встановлених порушень та з урахуванням рішення ДПС України від 24.12.2019 про результати розгляду скарги позивача (т.1, а.с.233-235) відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.02.2020 №0004581405 (т.1, а.с.243), яке позивач оскаржує в межах даного спору, однак жодних доводів на спростування встановлених порушень не наводить.
З огляду на відсутність належних обґрунтувань позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.02.2020 №0004581405 відсутні.
Разом з тим, актом перевірки позивача від 08.11.2019 №4166/05-07/00991503 встановлено завищення витрат по операціях із списання ДП «Ратнівське ЛМГ» за даними обліку скретч-карт/талонів на пальне, що не є господарською діяльністю підприємства, на загальну суму 2000755,00 грн, в тому числі за 2-4 кв 2016 року на суму 475088,00 грн, за 2017 рік на суму 672646,00 грн, за 2018 рік на суму 730776,00 грн та 1 кв 2019 року на суму 122245,00 грн, у зв`язку із відсутністю фіскальних чеків, які підтверджують отримання ПММ на АЗС, та без отримання яких використання та списання пального не допускається, через що податкові ревізори-інспектори зробили також висновок про те, що ПММ по паливних картках та талонах реалізовані невстановленим особам. Вказане порушення, на думку відповідача, призвело до заниження доходів на суму реалізованих паливних карток та талонів невстановленим особам, заниження податку на прибуток та заниження нарахування частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету, а суми ПДВ з реалізації паливних карток та талонів не нараховано до податкових зобов`язань, ДП «Ратнівське ЛМГ» не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом встановлено, що ТзОВ «Торговий дім «Авіас» на підставі договору поставки №5 від 16.11.2015, ТзОВ «Пром Гарант Плюс» на підставі договору поставки №29 від 28.08.2016, ТзОВ «Альянс Еволюшн» на підставі договору поставки №1108 від 21.03.2017, ТзОВ «Лівайн Торг» на підставі договору поставки №40 від 18.01.2018, якими передбачено, що поставка ПММ здійснюється на умовах 100% попередньої оплати, а відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару. Передача покупцю товару здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки;
ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» на підставі договору №02-09 шкк поставки нафтопродуктів партіями від 04.01.2017, ТзОВ «Вог Кард» на підставі договору №02-14 шкк поставки нафтопродуктів оптовими партіями від 02.01.2019, відповідно до яких постачальник надає за видатковою накладною покупцю картку(и) на пальне «WOG». Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється видача (повернення) товару за місцем його зберігання (АЗС). Для отримання товару зі зберігання (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Розрахунки за ПММ покупець здійснює на умовах 100% попередньої оплати вартості товару (т.2, а.с.1-13).
На підтвердження факту отримання позивачем від зазначених постачальників скретч-карток на ПММ на умовах попередньої оплати відповідно до виставлених рахунків покликається на видаткові накладні та платіжні доручення (т.2, а.с.31-248).
При цьому, суд першої інстанції на підставі пояснень представників позивача та первинних документів встановив, що скретч-картки на ПММ отримували відповідальні особи підприємства на підставі виданих довіреностей, а факт отримання карток засвідчувався підписом зазначених осіб на видатковій накладній (т.2, а.с.14-15). Отримані талони оприбутковувались на баланс ДП «Ратнівське ЛМГ» по рахунку 203 та в підзвіт головного механіка (т.2, а.с.16-17). Видача скретч-карток водіям проводилась на основі записів у відомостях з обліку талонів під їх розписку, за наслідками використання яких водії складали відповідні звіти про використання талонів на ПММ (т.2, а.с.17-18). Водночас списання ПММ здійснювалось на підставі подорожніх листів, факт списання оформлювався відповідними актами (т.2, а.с.19-26).
Крім того, на підтвердження факту отримання ПММ на АЗС позивач надав реєстри отримання ПММ по паливних картках ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» та ТзОВ «Вог Кард» за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, у яких вказано, коли і де заправлялися автомобілі на АЗС, серійний номер смарт-картки, число, місяць, години заправки, кількість отовареного товару (т.3, а.с.1-73).
Відтак, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо неможливості оприбуткування та списання позивачем придбаних ПММ у зв`язку із відсутністю фіскальних чеків, виходячи з такого.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Згідно п. 44.1, п.п. 44.3 - 44.5 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Відповідно до статті 22, п. 23.1, п. 23.2 статті 23 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.
Згідно з п. 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з п. 138.2 статті 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з п. 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з п. 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Верховний Суд у постановах від 28 квітня 2020 року (справа № 826/15568/16), від 10 квітня 2020 року (справа № 808/954/17), від 6 березня 2020 року (справа №803/13/16) визнав, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.
Отже, фактичне постачання товарів в межах відповідної угоди повинне розглядатися судами як самостійний предмет дослідження, для чого слід встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.
Слід зазначити, що постачання ПММ законодавством врегульовано з певними особливостями. Так, згідно з абзацами першим, другим пункту 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 (далі - Правила №1442), розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків.
Особливості порядку продажу нафтопродуктів за готівку та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) встановлюються інструкцією, яка затверджується спільним наказом Міненерговугілля, Мінекономрозвитку, Мінінфраструктури.
Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція) відпуск нафтопродуктів через АЗС може здійснюватися за готівку (пункт 10.3.1), за відомостями (за безготівковими розрахунками на підставі договорів між підприємством і споживачем) (пункт 10.3.2), за талонами (пункт 10.3.3), за платіжними картками (пункт 10.3.4).
Відповідно до пункту 34 Правил №1442 автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться операторами АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.
Порядок здійснення розрахункових операцій, зокрема у сфері торгівлі, визначений нормами Закону України «Про застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (з наступними змінами і доповненнями, далі - Закон № 265/95-ВР), згідно з пунктами 1, 2 статті 3 якого суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Для реєстрації розрахункових операцій на АЗС в Державному реєстрі реєстраторів розрахункових операцій зареєстровані спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати, які забезпечують реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів. Відпуск нафтопродуктів операторами АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки без проведення реєстрації операції з відпуску технічно виключається.
Предметом доказування при визначенні правильності винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №000282507, №000279507, №000280507 (в частині зменшення від`ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 2295 грн) є обставини щодо придбання ДП «Ратнівське ЛМГ» нафтопродуктів через мережу АЗС на підставі придбаних у ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс», ТзОВ «Вог Кард» паливних карток.
Враховуючи вимоги Закону № 265/95-ВР, допустимим доказом операції з відпуску (продажу) пального на АЗС в розумінні приписів статті 74 КАС України є розрахунковий документ, роздрукований реєстратором розрахункових операцій.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 26 лютого 2019 року у справі №825/2075/17, від 12 листопада 2019 року у справі №620/4196/18, від 09 грудня 2020 року у справі №460/212/19, від 09 березня 2021 року у справі № 160/3026/19, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України повинні враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються частково на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ратнівське лісомисливське господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 140/765/20 скасувати в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Волинській області від 20 листопада 2019 року №000282507 повністю, №000281507 в частині збільшення суми грошового зобов`язання на 483233 грн (в тому числі за податковими зобов`язаннями – 322155 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 161078 грн), №000279507 в частині збільшення суми грошового зобов`язання на 450170 грн (в тому числі за податковими зобов`язаннями – 360136 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 90034 грн), №000280507 в частині збільшення суми грошового зобов`язання на 1470006 грн. та прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 29.03.2021 року.