КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  №359/7278/17
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/1842/2021                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                    при секретарі                      Коліснику В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якубовської Поліни Анатоліївни на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2020 року (суддя Чирка С.С.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко Катерини Юріївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
встановив:
 
у жовтні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Якубовську П.А. звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 2 серпня 2018р.; про арешт майна боржника від 26 березня 2019р.; про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 10 липня 2019р.; про арешт коштів боржника від 9 жовтня 2019р.
Мотивуючи вимоги скарги, заявник зазначала, що 8 жовтня 2019р. під час проходження паспортного контролю в аеропорту Бориспіль їй стало відомо про постанову державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
9 жовтня 2019р.вона звернулася до головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю., ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження №56912345 та дізналася про рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2018р. у справі №359/7278/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення аліментів на утримання дітей. На підставі даного рішення виданий виконавчий лист про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття.
Також під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №56912345 та згідно Інформації про виконавче провадження їй стало відомо про винесені виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 2 серпня 2018р., про арешт майна 
                                                                                
боржника від 26 березня 2019р., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 10 липня 2019р., про арешт коштів боржника від 9 жовтня 2019р., які вона вважає незаконними, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували направлення їй постанови про відкриття виконавчого провадження від 2 серпня 2018р.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2020 року скаргу залишено без задоволення.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  - адвокат Якубовська П.А. просить скасувати ухвалу суду.
Обґрунтовуючи скаргу, посилається на доводи, викладені у скарзі, вважає, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, та звертає увагу, що виконавець зобов`язаний розраховувати заборгованість зі сплати аліментів, виходячи із щомісячних платежів, чого зроблено не було. 
Крім того,представник заявника зазначає, що згідно ст. 56  Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно та грошові кошти боржника накладається у розмірі суми стягнення, а не на все майно, як здійснено державним виконавцем.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.205-206, 216-217), двічі у судове засідання не з`явилися, на електронну адресу Київського апеляційного суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності (208-209, 211, 218), тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Якубовської П.А., які підтримали апеляційну скаргу,  вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 2 серпня 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2/359/505/2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, на підставі якого 2 серпня 2018 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярмоленко К.Ю. було відкрито виконавче провадження № 56912345 (с.с.76, 77).
У зв`язку із невиконанням рішення суду ОСОБА_1 у добровільному порядку, 26 березня 2019року головним державним виконавцем Ярмоленко К.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника (с.с.68).
Постановою головного державного виконавця Оболонського РВ ДВСм. Київ ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко К.Ю. від 10 липня 2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки після відкриття виконавчого провадження заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів згідно розрахунку від 10 липня 2019 року за період з 20 вересня 2017 року по 10 листопада 2018 року становить 50 823грн 67коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (с.с.66).
9 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко К.Ю. прийнято постанову про арешт коштів боржника.
                                                                     
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з правомірності дій державного виконавця при винесені оскаржуваних постанов та не доведення порушення прав боржника.
Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».  
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 та 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З наданих суду першої інстанції копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 2 серпня 2018 року до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів звернувся ОСОБА_2 
2 серпня 2018 року головним державним виконавцем Ярмоленко К.Ю. було відкрито виконавче провадження і копія постанови в цей же день направлена ОСОБА_1 на адресу місця її проживання, яка зазначена у виконавчому листі, що підтверджується супровідним листом (с.с.75 зворот).
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Згідно відмітки у виконавчому провадженні 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження (с.с.61).
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердила, що запис у виконавчому провадженні здійснено нею особисто і 15 серпня 2018 року вона була на прийомі у державного виконавця.
Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать, що ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження та була обізнана про прийняття такої постанови.
Відповідно  до  ст.  447  ЦПК  України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої   посадової  особи органу  державної 
                                                                            
виконавчої служби або приватного виконавця  під час виконання  судового рішення, ухваленого  відповідно до  цього Кодексу,  порушено  їхні права чи інтереси.
Згідно п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. 449 ЦПК України).
Аналогічні положення щодо строків звернення містить стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно частини п`ятої якої рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. 
За змістом ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Однак, скарга на постанову про відкриття виконавчого провадження  представником ОСОБА_1 подана 18 жовтня 2019 року, тобто після сплину більше, ніж рік після відкриття виконавчого провадження та ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами виконавчого провадження.
Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1  про винесення оскаржуваної постанови дізналася після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 9 жовтня 2019 року, спростовуються вищезазначеними обставинами та доказами.
Ні ОСОБА_1 , ні її представник не заявили клопотання про поновлення строків на подання скарги, не навели будь-яких причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
За таких обставин, скарга ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження підлягає залишенню без розгляду.
На вказані обставини не звернув увагу суд першої інстанції та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для розгляду скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження по суті.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 2 статті 71 Закону визначено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 3 грудня 2018 року, складеного головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко К.Ю. у ВП №56912345, за період з вересня 2017р. по листопад 2018 року 
                                                                                  
ОСОБА_1 мала заборгованість по аліментам у сумі 50 823грн67коп. та аліменти не сплачувала жодного місяця (с.с.70).
Враховуючи, що ОСОБА_1 мала заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму платежів за три місяці, відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону стягнення могло бути звернено на її майно, тому 26 березня 2019 року державним виконавцем правомірно винесена постанова про арешт майна боржника.
Відповідно до частини 9 статті 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (пункт 1).
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердила, що аліменти не сплачувала.
Враховуючи наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої перевищував суму платежів за чотири місяці, державний виконавець правомірно виніс 10 липня 2019 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем не вжито будь-яких заходів, так як він обізнаний про те, що ОСОБА_1 з листопада 2016 року по червень 2018 року не проживала в Україні, її дочка ОСОБА_3 з травня 2017 року не проживає із ОСОБА_2 , так як до червня 2018 року проживала у гуртожитку, а з червня 2018 року проживає з ОСОБА_1 , а син ОСОБА_4 проживає з матір`ю з травня 2019 року, не є підставою для задоволення скарги, так як Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено вжиття державним виконавцем будь-яких заходів у зв`язку із наявністю обставин, на які посилається скаржник.
При цьому, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 рішення суду про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_2 не оскаржувала, рішення суду є чинним і відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.
Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не обчислювався розмір заборгованості по аліментам щомісячно у порушення вимог ч. 4 ст. 71 Закону, спростовуються матеріалами виконавчого провадження, у яких наявний розрахунок заборгованості по аліментам станом на 3 грудня 2018 року, з якого вбачається, що заборгованість розрахована головним державним виконавцем за щомісячними платежами.
Частинами 1 та 2 статті 56 Закону визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно ч. 3 ст. 56 Закону арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Так як ОСОБА_1 аліменти не сплачувала, у зв`язку із чим утворилася значна заборгованість, головним державним виконавцем правомірно винесена постанова жовтня 2019 року про накладення арешту на грошові кошти боржника.
Доводи апеляційної скарги, що у порушення вимог ст. 56 Закону державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, а не у розмірі суми стягнення, на думку колегії суддів, не є підставою для визнання незаконною постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, так як ОСОБА_1 не надано доказів того, що на підставі спірної постанови був накладений арешт на грошові кошти, розмір яких перевищує розмір заборгованості по аліментам, тобто що були порушені права скаржника.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення 
                                                                                
скарги в частині визнання незаконними та скасування постанов головного державного виконавця Оболонського РВ ДВСм. Київ ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко К.Ю. про арешт майна боржника від 26 березня 2019р., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 10 липня 2019р. та про арешт коштів боржника від 9 жовтня 2019р.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Враховуючи, що скарга на постанову головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження подана з пропущенням визначеного законом строку, скаржником не порушувалося питання про поновлення процесуального строку, поважних причин пропуску строку на оскарження під час судового розгляду встановлено не було, тому ухвала суду першої інстанції в частині вирішення вимог щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, а скарга в цій частині залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції в частині вирішення вимог про визнання незаконними та скасування постанов головного державного виконавця Оболонського РВ ДВСм. Київ ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко К.Ю. про арешт майна боржника від 26 березня 2019р., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 10 липня 2019р. та про арешт коштів боржника від 9 жовтня 2019р. постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якубовської Поліни Анатоліївни задовольнити частково.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 2 серпня 2018р. про відкриття виконавчого провадження скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про залишення скарги без розгляду.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 26 січня 2021 року.
 
Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт

Судді                                                                         Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк