Справа № 454/3934/20                                Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/427/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:69

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        24 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Савуляка Р.В., Мікуш Ю.Р.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
                                        ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд своєю ухвалою від 22.12.2020 повернув позивачу позовну заяву у зв`язку з порушенням вимог, викладених у ст.177 ЦПК України, а саме тому, що до неї не додано оригінал свідоцтва про шлюб. При цьому в зазначеній статті не міститься норма, що вказує на обов`язковість подання до позовної заяви оригіналу свідоцтва про шлюб. Зазначає, що в ухвалі не зазначено посилання на невідповідність позовної заяви саме вимогам викладеним у ст.ст. 175,177 ЦПК України. Крім цього позивачем було додано до позовної заяви клопотання про витребування доказів, а саме про витребування від відповідача ОСОБА_2 оригіналу свідоцтва про шлюб. Однак суд першої інстанції не звернув увагу на наявність вказаного клопотання та передчасно дійшов до висновку про повернення позовної заяви, чим порушив конституційні права позивача. Таким чином, безпідставне повернення позову з підстав не передбачених законом є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить ухвалу суду скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає. 
З матеріалів справи убачається, що ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 27 листопада 2020 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та надано позивачу строк до п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку, а саме надання оригіналу свідоцтва про шлюб.
Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 .
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки заяви у строк встановлений ухвалою суду від 27 листопада 2020 року про залишення позовної зави без руху.
Проте з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.
Пунктами 2-9 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.
Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як роз`яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК України.
Як зазначено в частині п`ятій статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно із положеннями частини першої та другої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина четверта статті 83 ЦПК України).
А згідно із частиною першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
Аналіз змісту позовної заяви дає підстави стверджувати, що у ній міститься клопотання позивача про витребування від відповідача оригіналу свідоцтва про шлюб, оскільки таке знаходиться у неї і вона відмовляється надати його позивачу (а.с. 4).
Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її заявнику, без вирішення заявленого позивачем клопотання про витребування оригіналу доказу, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм,який у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод порушує права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 цієї Конвенції. 
Відтак , ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, обмежує права позивача та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У зв`язку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, апеляційну скаргу слід задоволити, оскаржувану ухвалу - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

                                        ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текс постанови складено 24 березня 2021 року.

Головуючий         

Судді